CAPITOLUL 14: Morfologie numericã

CAPITOLUL 14: Morfologie numerică

[p. 190]

Pentru marea majoritate a culturilor arheologice contactul vizual cu obiectul ceramic produce identificări facile, fie printr-un motiv decorativ absolut specific, fie printr-o formă denominabilă intuitiv: castron, amforă, capac, etc. Că numim fructieră un obiect care putea avea cu totul alte posibile întrebuințări nu este atât de grav, atâta vreme cât avem conștiința folosirii unei convenții profesionale; important este că putem identifica obiectul fără medierea unei mașini diabolice sau a unei analize de laborator. Raporturile statistice asupra prezenței diverselor tipuri de recipiente pot caracteriza în sine o cultură, un mediu economic, ne pot lămuri asupra destinațiilor unor spații cercetate: locuință, depozit, atelier, etc. Civilizația-borcan sintagmă care numește neoficial dar foarte comprehensiv culturile evului mediu timpuriu nu se bucură de aceste facilități. Tendința arheologilor de a face ordine, de o manieră inteligibilă pentru toată lumea ceramica urâtă e barbară, adică slavă, ceramica frumoasă e romană fiindcă e a noastră este, până la un punct, foarte naturală și răspunde unei logici a priori; Arheologul s-a născut în încăperea din spate a unui magazin de antichități și s-a școlit la Arte Frumoase și la Filologie, nu la școala de artilerie și cu atât mai puțin la Politehnică (argumentul este cunoscut: fiindcă vorbește!).

Într-o recentă manifestare publică[1] am avut ocazia să aud personalități ale arheologiei românești spunând că nu se pot face determinări etno-culturale prin măsurători pe obiect. Dacă pentru istoria romană o astfel de aserțiune evident neverificată, pentru că nici nu există o motivație a verificărilor, atâta vreme cât civilizația romană este romană, informație în sine suficientă pare să nu producă daune însemnate, pentru evul mediu timpuriu atitudinea agnostică produce, prin consecințe, explicații istorice din cele mai năstrușnice. Arheologia clasică importantă nu numai genetic pentru arheologia migrațiilor, dar și metodologic, atât prin prestigiul obiectelor, cât și a cercetătorilor repetă greșelile civilizațiilor clasice, pentru care barbarii erau pur și simplu barbari sau, cel mult, pentru cei mai informați, sciți sau huni. Nu este așadar de mirare dacă cunoștințele noastre despre arheologia lumii din afara lumii se reduce cam la aceiași termeni: sciți și barbari.

Morfologia numerică este principalul domeniu de aplicație pentru ceramica secolului al VI-lea, cunoștințele în domeniu fiind relativ satisfăcătoare și fiind posibil, pe acest segment, să se realizeze progrese semnificative; acest enunț inițial optimist nu face sarcina mai ușoară, nici autorului, nici cititorului, fiindcă massa de informație în diverse stadii de prelucrare este uriașă. Publicarea în format hârtie numai a cifrelor (fără prelucrări) din baza de date ar necesita între 1300 și 1600 de pagini. Substanțiala secțiune IV din volumul de Anexe cuprinde aproximativ 100 de pagini de analize pe grafice cu două coordonate. Discutarea detaliată a acestui material documentar într-o lucrare cu caracter general este practic imposibilă (și de nedorit, pentru toată lumea!).

Publicarea recentă a monografiei ceramice a siturilor de la Dulceanca a prilejuit exemplificarea unei aplicații asupra unui compex de situri[2]. Prezenta lucrare nu-și propune să reia termenii acestui studiu; precizez doar că pentru a vedea cum operează concret procedeul taxonomiei intrasit (sau taxonomia B, v. § 1.3.3.) este necesară consultarea lucrării citate. Capitolul de față are obiective mult mai largi, de aceea va opera numai cu taxonomia de relație sau cu clasificări regionale. Scopul declarat este înțelegerea relațiilor între diferitele areale geografice ale culturii Ipotești-Cândești, relațiile de ansamblu ale culturii respective cu diversele areale ale culturii slave primitive, cât și cu lumea romană (pe cât permite stadiul foarte limitat de cercetare asupra chestiunii). O eventuală dezbatere asupra unor evoluții în plan morfologic este un scop secundar, în primul rând pentru că durata istorică redusă a culturii studiate nu produce un orizont de așteptare semnificativ în materie, în al doirea rând fiindcă aspectele cele mai dinamice sunt cele inter-culturale, nu cele intra-culturale; într-o exprimare cât mai simplă, putem aștepta modificări majore în expresia morfologică, decorativă etc. între două sau mai multe culturi și pe spații de timp mai mari, iar nu pe spațiul geografic al unei provincii și pe spațiul cronologic de nici două veacuri.

[p. 191]

În susținerea acestei analize au fost pregătite mai multe materiale de sinteză, pe care prefer să le prezint de la început, pentru a opera apoi mai facil. În volumul II Anexe, secțiunea III, punctul A (p. 87-116), se găsește un catalog al pieselor ceramice din cultura Ipotești-Cândești care au putut fi clasificate (198 de oale-borcan sau forme asociate) și care fac practic obiectul acestei expuneri. Acest catalog este foarte rezumativ, fără date morfologice, conținând numai minimul de date necesare identificării piesei (sit, bibliografie, tehnică, clasificarea generală, clasificarea de sit, dimensiuni). Catalogului îi corespunde în volumul III, secțiunea III (planșele XXIII-XLIX), ilustrarea pieselor, în ordinea clasificării generale (grupele CR = Câmpia Română). Date morfologice, în format-hârtie, sunt accesibile numai pentru mediile grupelor morfologice ale Câmpiei Române (CR), la Anexe, secțiunea III, punctul B (p. 117-123)[3]. Datele morfologice complete pentru fiecare piesă se vor găsi pe un CD care cuprinde întreaga bază de date folosită.

Alte materiale relevante pentru analiza următoare se găsesc în Anexe, secțiunea IV. La punctul T.1. (p. 253-257) se face analiza grafică a grupelor ceramice din Câmpia Română, încheiată cu un tabel concluziv cu corespondențe între grupele regionale și cele locale (sit de sit). În continuare, la punctul T.2. (p. 258) se găsește un tabel de corespondențe între aceste grupe (CR) și ordinea lor în seria morfologică Ipotești-Cândești, așa cum se întâlnește în Anexe, secțiunea V, punctele E.1. și E.3 (p. 299-302). În sfârșit, pentru partea finală a acestui capitol, în Anexe, secțiunea IV, punctele U.1., U.2. și U.3. (p. 259-258) se află o analiză de paralelism și analogii între grupele slave și cele din Câmpia Română.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE clasificarea generală a ceramicii din Câmpia Română

[1] Cu ocazia susținerii tezei de doctorat de către Ioan C. Opriș, la Institutul de Tracologie, decembrie 2000.

[2] TEODOR E. 2000, capitolul 7.

[3] La consultarea acestor cifre a se ține cont că mediile sunt realizate din toate piesele clasificate identic, indiferent dacă sunt întregi sau fragmentare. Tocmai de aceea, suma volumelor superioare și inferioare nu totalizează totdeauna corect pe câmpul volum. Un astfel de exemplu se întâlnește chiar de la prima grupă (CR_01A, unde 1,029 + 1,097 ar face 2,126 l., nu 2,076), iar uneori diferențele sunt chiar mari (la CR_14A totalul este 2,902 în loc de 3,462 l.). Departe de a prezenta vreun inconvenient, asemenea decorelări arată că, frecvent, formele recuperate parțial sunt mai mari decât cele reconstituite complet, și avertizează asupra ordinului de mărime real pentru respectiva grupă.