Gropșani - capacități

ANEXE secțiunea IV (continuare)

R.5. Volume Gropșani

GRAFIC 1. Volumele oalelor-borcan întregi

Seria de vase întregi de la Gropșani 10 exemplare este mult prea scurtă pentru a încerca înțelegerea sistemului de măsuri al comunității. Totuși, cu titlu introductiv, iată tabloul vaselor întregi:

Nu voi reveni aici cu comentarii făcute pe larg în altă parte despre credibilitatea unor astfel de măsurători, cât și asupra faptului că nu este obligatoriu ca toată olăria să aibă semnificații față cu un prezumtiv sistem de capacități. Există însă situri cu un nivel tehnologic inferior, care totuși au demonstrat coerență în această materie (în primul rând siturile de la Dulceanca).

O astfel de analiză este dificilă sub multe aspecte. În primul rând, sistemul de referință pe care îl cunoaștem cel roman - și la care ne corelăm vrând-nevrând (și la care pare să adere, cel puțin parțial, inclusiv lumea slavă), lucrează cu unități de măsură distincte pentru lichide și solide. Analizele de până acum, efectuate pe situri din Câmpia Română de la est de Olt, au plecat de la prezumția că nord-dunărenii nu prea au cum avea ceva în comun cu măsurile pentru solide (exporturile de grâne la sud de Dunăre sunt cu totul îndoielnice, iar rechizițiile armatei bizantine în campanie nu au caracter sistematic din nici un punct de vedere); se poate presupune, în schimb, pe baza fragmentelor de amfore, că nord-dunărenii importau fie și accidental produse precum uleiul sau vinul. Exista deci, fie și la acest nivel prezumtiv, o unitate de măsură standard, care putea servi ca model eventualelor unități locale de măsură. Acesta este punctul de plecare al unei decizii tehnologice, la nivelul cercetării, și anume de a măsura capacitatea vaselor numai până la diametrul gâtului. Decizia are cel puțin logica pragmatică a faptului că nici un vas destinat lichidelor fie el amforă, ulcior sau oală-borcan nu poate fi umplut până la buză, deci că măsura avea o limită de umplere, relativ clară și universală; intuitiv, această limită nu ar putea fi decât diametrul gâtului. Sistemul de calcul, în formula trimisă deja la publicare, nu are însă noimă pentru vase de tip krausengefäß sau pentru vas de provizii în general; în privința vaselor fără buză întoarsă în afară corecția este automată, întrucât diametrul la gât se identifică cu diametrul la gură (ca poziție, fiindcă în termeni absoluți cele două diametre se măsoară separat).

Multă vreme m-am întrebat dacă această practică poate avea valabilitate universală. Lotul ceramic de la Gropșani a amplificat aceste temeri, fiindcă în acest caz legăturile cu lumea trans-dunăreană par mai strânse. De aceea, în baza de date au apărut două noi câmpuri (pentru volume superioare complete - VS1 - și pentru volume totale complete VT1), pe care s-au implementat formule de calcul corective. Acest lot va beneficia deci primul de o analiză paralelă, pentru niveluri de umplere diferite. Va fi studiată întâi posibilitatea de a clasa unele vase în categoria recipient pentru solide (în esență grâne), piese care vor fi eliminate din a doua analiză, a capacităților pentru lichide.

Având în vedere numărul mult prea limitat de piese întregi, va fi aplicată tehnica volumelor totale prezumate (descrise exhaustiv în altă parte). Această tehnică are ca fundamentare teoretică solidaritatea morfologică a grupelor stabilite și utilizarea proporțiilor cunoscute pe vasele întregi la deducerea volumelor totale ale vaselor fragmentare pe care s-a putut totuși calcula volumul superior. Chiar dacă este un soi de balet pe sârmă, este unica modalitate de a corecta slăbiciunea statistică a loturilor ceramice cunoscute pentru evul mediu timpuriu. Pe de altă parte, este deja un fapt stabilit că analiza restrânsă la vasele întregi conduce, prin omisiune, la concluzii false, atât în analiza morfologică, cât și în cea volumetrică.

GRAFIC 2. Gropșani volume estimate (varianta completă adică până la buză).

Am afișat oalele borcan în ordinea mărimilor estimate și cu reprezentările uzuale ale grupelor morfologice, în speranța că grupele mai numeroase (care sunt totodată cele cu ceramica lucrată la roată) să releve eventuale specificități funcționale. Se pare că experimentul a reușit, fiindcă cel puțin numeroasa grupă a 2-a prezintă grupări cu sens. Având în vedere că lucrăm cu estimări și că unica metodă de reducție a erorilor este medierea estimărilor, iată mediile, pe grupaje, pentru grupa morfologică 2: 2,20 l; 4,51 l; 8,21 l. Dacă la acestea adăugăm și grupele cu reprezentanți izolați, cu ceramică lucrată cu mâna, dar care se asociază volumetric grupei a 2-a (grupa a 5-a care am și comentat supra că urmează morfologic grupa a 2-a - și grupa a 3-a), opținem următoarele medii: 2,1 l; 4,5l; 8,35 l. Cu aceste cifre suntem destul de aproape de modius (8,732 l.), semimodius (4,366 l.) și un sub-multiplu al lor (2.183 l.).

Nu am inclus vasul din grupa morfologică 7 în clasa de 2,2 litri, fiindcă într-un comentariu anterior arătasem că grupa 7 pare să urmeze morfologic (deci și funcțional) grupa 6.

Pasul următor ar fi analiza restului grupelor morfologice pe un calcul de volum incomplet (ipoteza capacităților pentru lichide, deci fără considerarea volumului de peste diametrul gâtului).

GRAFIC 3. Gropșani. Estimările volumului total incomplet.

Deși tabloul pare simplu, interpretarea datelor face dificultăți.

La grupa 1 avem o grupare mediană foarte omogenă, cu o medie de 3,32 l.; aceasta ar fi foarte aproape de un congius (= o pătrime de urna, respectiv 3,275 l.)

În partea de sus a graficului avem tot o piesă a grupei 1, asociată destul de clar, volumetric, unicei reprezentante a grupei 4; media acestor piese este 10,04 l, reprezentând 3 congius (socoteala exactă ar fi 9,825). În aceste condiții putem considera ca accidentală absența piesei reprezentând un dublu congius (6.55 l.), cu atât mai mult cu cât astfel de capacități sunt nelipsite în situri din Câmpia Română (dar rare peste tot).

Din cele trei piese mici ale grupei 1 cea mai mare reprezintă destul de exact o jumătate de congius (adică 1,6 l. în loc de 1,64 l.), în timp ce cele două rămase sunt prea mici pentru a mai avea o semnificație de capacitate (0,7 și 1 l. reprezintă submultipli destul de ciudați, având ca divizori pe 3,12 și pe 4,67).

Ce ne facem însă cu grupa a 6-a morfologică și cu umbra sa lucrată cu mâna, vasul din grupa 7? Media celor trei piese grupate este de 2,743 l., iar împreună cu piesa din grupa a 7-a 2,55 l. Ce-ar putea însemna aceasta față de piesa de 4,74 l.? Putem admite că, fiind numai o estimare, vasul ar puea avea 5 litri, ceea ce ar fi dublul pieselor grupate. Ce înseamnă însă o măsură de 5 litri pentru lumea antică nu știm. Cert este că am mai întâlnit aceste unități de 5 litri, cu subdivizorii lor de 2,5 l., pentru situri din aria Bucureștilor, spre sfârșitul veacului al VI-lea.

Ar mai fi de discutat grupele morfologice din care nu avem nici un exemplar complet. Grupa 8, pe care am comparat-o morfologic cu krausengefäß, are într-adevăr câteva exemplare dintr-o clasă de mărime absentă pe vasele întregi; dar nu numai.

Grupa morfologică 8:

gr. tehnol. D. gurã Vol. sup. Vol. sup. complet Clasa probabilã

clm? 18.2 0.94 1.46 3.2

clm 24.8 1.73 2.66 4.4

CLR? 21.8 3.00 3.98 8.7

CLR? 23.8 3.70 4.74 8.7

clm 29.3 4.62 6.11 9.8

clm? 28.6 6.71 7.94 13.1

Suntem în imposibilitatea de a estima exact volumul total al acestor vase, necunoscând toată morfologia lor. Putem însă aproxima ordinul de mărime, ceea ce, în acest caz dar și în multe altele aduce informații suplimentare, imposibil de extras din studiul vaselor întregi.

Pe coloana din dreapta avem aproximarea clasei de mărime. Ceea ce este curios este că avem atât mărimi ținând de sistemul de măsuri pentru solide (4,4 și 8,7) dar și de celălalt, pentru lichide (restul valorilor). Faptul este nefiresc, la nivelul unei grupe morfologice (care probabil avea o funcționalitate unică), așa încât presupunem existența reală a două grupe, cu jumătăți superioare asemănătoare dar cu jumătăți inferioare diferite. Dincolo de aceste incertitudini, avem certitudinea existenței unor clase de capacitate mai mari de 10 litri, ceea ce dă coerență sistemului. Avem acum si congius (3,3 l., sau sfertul de urnă, un triplu congius (9,9 l., sau trei sferturi de urna), dar am găsit și măsura completă, urna de 13,1 l. Este acum sigur că dublul-congius (6,6 l.), care spuneam anterior că este o măsură existentă în toate siturile de epocă, lipsește aici accidental (nu s-a întregit sau nu s-a publicat nici un vas din această clasă). Unități de capacitate de peste 13 litri probabil nu se foloseau pentru oalele-borcan, întrucât nu există diametre la gură mai mari de 29 cm. (inclusiv piese foarte fragmentate, dar cu diametru măsurabil). Nu știm însă mărimea oalei (cu toarte, foarte probabil) cu motive ștampilate. Luând ca exemplu recipientul similar descoperit la Piatra-Sat Vadu Codrii, acesta s-ar putea încadra în categoria de 13 litri. Piesa este sigur import și putea sluji ca unitate-etalon.

În ce privește grupa 9, cu o jumătate inferioară de 2,2 l. și una de 0,88 l. se încadrează probabil clasei de capacități pentru solide, de 4,35 l. și a unei subdiviziuni (?). Este de reținut însă că vasele mici nu au cu necesitate semnificație față cu sistemul de capacități, neavând funcție de stocare.

ÎNAPOI LA SUMAR ANEXE

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE Vadu Codrii