Soporu de Câmpie

SECȚIUNEA II: SISTEMUL DE REFERINȚĂ

CAPITOLUL 4. REFERINȚA DIACRONICĂ

4.1. Ceramica daco-romană

[p.61]

4.1.3. Soporu de Câmpie

Aspectul regional al ceramicii tradiționale dacice, de tip arhaic, din interiorul arcului carpatic, este reprezentat de ceramica din necropola de la Soporu de Câmpie[1]. Pe acest lot s-au făcut măsurători inclusiv pe ceramica lucrată la roată, provincial romană. S-au definit 6 grupe morfologice, din care primele două sunt reprezentate exclusiv de ceramica provincial romană, constatându-se deci aceeași separație categorică între cele două mari categorii tehnice, ca și în cazul culturii Chilia-Militari.

În tabelul analogiei relative (Anexe, p. 276) grupa SpC 2 (poz. 299, romană provincială) întâlnește două subgrupe din Oltenia romană, 7a (mai apropiată) și 7b (mai depărtată).

Cealaltă grupă provincial romană de la Soporul de Câmpie, gr. 1 (poz. 308), își regăsește morfologia, 400-500 de ani mai târziu, în grupa 3b din necropola de la Noșlac[2], reprezentată de două vase lucrate cu mâna. Ceea ce era deci, la început, o formă exclusivă a meșterilor olari, decade apoi exclusiv la nivelul producției casnice.

Rata de integrare a lotului este 30%, aceeași deci cu cea a ceramicii de tip arhaic de la Locusteni, ceea ce este cel puțin parțial surprinzător, fiindcă ceramica intra-carpatică este slab reprezentată la nivelul ansamblului (suma datelor existente în baza de date). Semnificația exprimată în termenii cei mai largi este că tipurile ceramice ale epocii, cel puțin cele mai frecvente, au circulație largă. Evident, înainte de a trage concluzii propriu-zise, ar trebui să putem discuta pe loturi numeric reprezentative.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE ceramica carpică

[1] PROTASE 1969, planșele 6-9; necropola datează din secolele II-III.

[2] RUSU 1962, pl. V/5, VII/4; necropola datează începând din ultima treime a sec. VI până către finalul sec. VII.