ceramica din necropola de la Noșlac

CAPITOLUL 5. REFERINȚA SINCRONICĂ

5.2. Ceramica arealelor periferice

[p. 78]

5.2.6. Noșlac

Putem face pasul următor, spre Transilvania. Loturile ardelene aduse în discuție au caracter strict de sondaj și nu aștept din partea lor explicații istorice, ci doar o orientare generală și eventual câteva sugestii. În cadrul mai larg al ținuturilor peri-carpatice, Transilvania reprezintă un mediu cu multe particularități, datorate unor elemente istorice distincte. Ar fi vorba, în primul rând, de caracterul occidental al romanității, cel puțin prin comparație cu ținuturile de la Dunărea de Jos, în special Moldova. Acest factor de deschidere occidentală, care marchează toată evoluția istorică a Ardealului, își pune amprenta și asupra secolelor următoare, prin conectarea cvasi-permanentă cu realitățile militare, economice și culturale din bazinul Tisei. Pentru epoca de care teza se ocupă direct era justiniană cel puțin doi factori majori în istoria intra-carpaticului am numit dominația gepidică și, imediat apoi, dominația avară sunt, din contră, aproape absenți pentru arheologia extra-carpatică. Chiar dacă luăm în considerare prezumtivul termen-comun al populației daco-romane, configurațiile demografice și culturale din intra-carpatic și extra-carpatic sunt fatalmente diferite. Conștient de seriozitatea și complexitatea problemei transilvane, nici nu am încercat să obțin o imagine cât de cât completă și clară a ceramicii din intra-carpatic[36].

Primul reper este ceramica din necropola de la Noșlac[37]. Am ales acest obiectiv în urmă cu mai mulți ani, la începuturile Sistemului Compas[38], pentru că bănuiam realități de o mare diversitate și eram curios cum se manifestă aceste diferențe (a fost deci unul dintre loturile-test pentru conformarea tehnologiei de lucru). A rezultat un tablou morfologic simplu, în care cele trei subgrupe 1 reprezintă ceramica gepidică (subgrupa 1a fiind probabil modelul originar, iar 1c este o cană cu toartă), o grupă 2, lucrată și ea la roată, reprezentând modele decăzute ale culturii Cerneahov, și o grupă 3, tot cu două subgrupe, care s-a demonstrat, la analiză, de o netăgăduită origine romană (în ciuda aspectului deplorabil, cu noduzitățile vizibile care caracterizează ceramica ardeleană lucrată cu mâna). Peste aceste aspecte deja am trecut, în câteva rânduri, dar să facem aici un scurt rezumat:

- subgrupele Nsl 1a, 1b și 1c nu au analogie în loturile studiate (nu există altă ceramică din obiective gepidice); nu există nici analogii absolute (acestea operează asupra tuturor înregistrărilor, nu numai la nivel de medii);

- grupa 2 are o analogie (slabă) la pozițiile 683-684, cu grupa Mogoșani 7a; această sugestie este întărită de analogia automată (sau absolută) cu două vase din necropola de la Grădiștea[39], dar și surpriză cu un exemplar de la Dulceanca II[40]; probabil că introducerea unor măsurători pe necropole Cerneahov din intra-carpatic ar explicita intuiția inițială, legată de originarea grupei în acest orizont cultural;

- la poziția 206 grupa Nsl 3a este analoagă grupei micro-regionale Dulceanca 1b și, mai de departe, mediei ceramicii lucrate la roată din așezarea 2 de la Bratei (orizontul timpuriu); la poziția 998 aceeași grupă își relevă analogii în grupa regională CR 9a (mixtă), cât și cu grupa 2a de la Mogoșani (mai îndepărtată); analogia absolută aduce și o informație foarte interesantă: înrudirea cu grupa regională 1a din Câmpia Română (o grupă numeroasă și cu conexiuni pe spații largi);

[p. 79]

- la poziția 307 grupa Nsl 3b este analoagă grupei 1 de la Soporu de Câmpie (ceramică romană provincială); la poziția 1060 se constată o nouă analogie cu așezarea 2 de la Bratei, de această dată cu media ceramicii lucrate pe roată din al doilea nivel de locuire, cât și cu grupa Botoșana 11 (ceramică lucrată la roată), despre care am stabilit ceva mai devreme că este de tradiție romană; analogia absolută mai aduce câțiva termeni, respectiv media grupei 7 de la Ciurel (mixtă, 5 piese) și media pieselor de la Vadu Anei[41].

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE ceramica din așezările de la Bratei

[36] Și nici nu aș dori să fac acest lucru înainte de a lua la cunoștință recenta lucrare de doctorat a lui Ioan Stanciu.... După redactarea acestor rânduri mi-a parvenit raportul pentru așezarea de la Lazuri (STANCIU 1999), care constituie un excelent punct de plecare. Comentarii mai ample vor fi prilejuite de secțiunea V a acestei lucrări.

[37] RUSU 1962, planșele 5-7.

[38] Analiza in extenso în TEODOR E. 1996, § 5.2., p. 20-21.

[39] TEODORESCU & 1993 b, fig. 5/4, 8/2.

[40] FERCHE 1986, fig. 16/5.

[41] TEODOR E. 2000 a; așezare de la finalul orizontului cultural Ipotești-Cândești.