Morfologia buzelor de vas

CAPITOLUL 3: Prelucrări alfa-numerice

(continuare)

p. 41

3.4. Morfologia buzelor de vas

Încercarea de a clasifica formele buzelor este o himeră cu care s-au luptat numeroși arheologi. Deși se află printre subiectele preferate, arareori asemenea analize au produs rezultate utilizabile. Printre cauze se află variabilitatea extraordinară a morfologiei buzelor, care face ca orice clasificare, oricât de complicată, să fie valabilă numai pentru situl care, prin studiu, a produs-o. O altă cauză este limbajul descriptiv nestandardizat, neajutat de ilustrația aferentă.

Dacă o clasificare a formelor concrete pare imposibilă, poate fi încercată o clasificare a elementelor de descriere[7]. De exemplu, o buză poate fi descrisă ca fiind îngroșată și șănțuită. Avem aici două elemente descriptive: îngroșarea (să o notăm B) și șănțuirea (să o notăm K). Buza respectivă poate deci fi notată BK. Elementele descriptive sunt multe, dar totuși limitate. Combinațiile de elemente descriptive sunt însă foarte multe. De aceea buzele concrete nu pot fi clasificate integral. Putem însă să încercăm inventarierea elementelor descriptive. O asemenea tentativă găsiți în Anexe, secțiunea 1, lista J (p. 25).

Utilizarea acestor coduri va respecta regula ordinii alfabetice, enunțată anterior. Reluând exemplul de mai sus, pentru o buză șănțuită și îngroșată, notația va fi BK, nu KB, chiar dacă șănțuirea este mai frapantă și ar putea fi considerată mai importantă pentru aspectul profilului. Încălcarea regulii provoacă o multiplicare năucitoare de tipuri, inexistente în realitate.

În utilizarea tabelului elementelor descriptive se va respecta și principiul informației minime necesare. Rotunjirea buzei este un lucru firesc și nu se va înregistra decât atunci când acest aspect este fundamental (eventual singular: buza este pur și simplu rotunjită, și atât). De exemplu, codul D înseamnă o buză "subțiată, apoi îngroșată", dar, implicit, rotunjită superior. Nu se va nota DI, ci, simplu, D. Într-un alt exemplu, codul P' înseamnă o buză cu o muchie, dar se subînțelege că muchia este realizată la intersecția unor curbe, nu a unor plane; codul I este deci subînțeles. Pentru intersecția unui plan cu suprafațe curbe

p. 42

avem notația J' ("buză tăiată"). Codul P presupune mai multe planuri, indiferent cu ce se intersectează. Se pot realiza combinații oricât de complicate, dacă este nevoie. În clasificările buzelor ceramicii de la Dulceanca vom întâlni coduri de tipul BF'L/A1, ceea ce înseamnă o buză îngroșată exterior, în "S" (cu dublă recurbare, spre exterior apoi spre interior), cu muchie interioară, cu dublă șănțuire pe exteriorul buzei. După cum se vede, oricât de complicate ar fi codurile, sunt mult mai condensate decât o explicație verbală uzuală.

Buzele denumite complexe (N și O) se recunosc prin buza aplatizată superior, orizontală sau oblică. Pentru descrierea acestora am apelat la o clasificare suplimentară (în subsolul aceleiași liste J). Această clasificare nu pornește de la vreun lot experimental (care lipsește din materialul studiat, buzele complexe nefiind caracteristice culturilor studiate), ci de la figuri geometrice elementare. Cu a, b, c, etc. sunt denumite figurile geometrice de bază, cu 1, 2, 3, etc. sunt notate variantele posibile de alterare a formei. După cum se poate deduce, clasificarea este de tip deschis și poate fi completată. Codul subtipurilor complexe nu are relevanță asupra materialului aflat în studiu, variantele fiind precizate doar pentru a oferi colegilor care se ocupă de perioade ceva mai timpurii o alternativă tenologică.

Alte detalii necesare clasificării buzelor se găsesc la Planșa VII, figura 21. Este important să spunem nu numai ce s-a întâmplat în timpul prelucrării plastice ("buza a fost șănțuită"), ci și unde sau cum s-a procedat ("pe exterior", "pe cantul buzei", etc). Aceste mențiuni se fac după clasificarea principală, de care sunt separate de un slash (/). Valoarea implicită a slash-ului este J' (= buză "tăiată", sau aplatizată), de aceea în exemplele date la fig. 21 apare notația B'/B2, ceea ce vrea să spună o buză îngroșată unghiular exterior (= B'...), aplatizată (.../...) oblic exterior superficial (...B2). Similar, exemplul D/A3 înseamnă o buză subțiată apoi îngroșată, aplatizată puternic superior. Dacă elementul pe care vrem să-l semnalăm nu este o aplatizare, ci o șănțuire, va trebui să facem mențiunea (BK/B2 = buză îngroșată exterior, șănțuită oblic exterior). Citirea aplatizărilor (șănțuirilor) nu se face față de traiectul buzei (unele interpretări s-ar putea dovedi dificile, cu riscul ca persoane diferite să producă o clasificare net distinctă la aceeași buză), ci față de verticală/orizontală.

Descrierea buzei nu ar putea fi completă fără mențiunea orientării buzei față de orizontală (Figura 22). În sub-sistemul numeric se prelevează valoarea unghiului din C (ca la fig. 1), format între orizontală și o linie care pornește din diametrul minim la gât și intersectează verticala în dreptul expansiunii maxime a buzei. Unghiul din C este important pentru precizarea ținutei și liniei generale a vasului, dar nu spune nimic, de fapt, despre buză. Să luăm exemplul din stânga-mijloc [în original; în ilustrația pregătită pentru Internet exemplul al doilea din dreapta] din figura 22. Acesta are 142o în unghiul C și are buza în cartierul VIII. La aceeași figură, în stânga jos [în original; în ilustrația pregătită pentru Internet exemplul din dreapta], unghiul din C măsoară 155o, dar cartierul buzei este IV.

Cartierul ne furnizează informații necesare despre orientarea părții finale ale buzei (cea care este măsurată), permițându-ne să ne imaginăm modul concret cum arată. O buză "melc" (H, în clasificare) poate fi în cartierul VII sau în cartierul X; similar, o buză "în S" (F, în clasificare) poate fi în cartierul III sau în cartierul V. Tot cartierul face posibil să înțelegem mai exact unde au fost aplicate aplatizările sau șănțuirile (care se clasifică funcție de orizontală). Cartierul are dedicat un câmp în baza de date, în tabela alfa-numerică, și se notează cu cifre romane. Deși nu se exprimă în grade, permite raportări statistice (de tipul: câte exemplare în cartierul IV, sau V, etc.) care pot face diferența între situri sau culturi.

ÎNAPOI LA SUMAR VOLUMUL I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE - § 3.5. (morfologia bazelor)

[7] Datorez această idee de plecare lucrării lui J. C. GARDIN (1976), care este un cod analitic al tuturor aspectelor morfologiei vaselor ceramice. Lucrarea este foarte importantă, cu multe idei productive, dar produce în final coduri extrem de complicate și de greu de utilizat. "Cartierul" buzei (infra) este inspirat de la același autor.