ceramica de la Rașcov

CAPITOLUL 5. REFERINȚA SINCRONICĂ

5.3. Ceramica slavă primitivă

[p. 93]

5.3.5. O sinteză a epocii: Rașcov

Ne întoarcem în Bucovina. Cel mai firesc, după discutarea tipului Korceak, cea mai naturală continuare este situl de la Rașcov, pe malul drept al Nistrului, în județul Hotin. Este vorba de fapt despre trei așezări în salbă, din care la ora publicării nu erau cercetate decât Rașcov II (14 locuințe) și III (aproape 100 de locuințe!). De la Rașcov II avem o singură planșă de ilustrație[75], așa încât grosul discuției se poartă pe Rașcov III. Baran propune pentru aceste așezări o cronologie în trei etape: prima ar fi în a doua jumătate a sec. V și începutul secolului VI, a doua ar acoperi, în mare, secolul VI, iar a treia secolul VII[76]. Datările timpurii se bazează în primul rând pe existența ceramicii lucrate la roată, cenușii moștenire a culturii Cerneahov[77], dar sunt convingătoare numai pentru Rașcov II, în timp ce la Rașcov III aceste materiale apar disparat, foarte fragmentate, rătăcite deci în complexe mai târzii, rezultat al unui nivel de locuire anterior, nesesizat prin săpătură; al doilea nivel, de secol VI, este singurul cert, la Rașcov III; al treilea nivel, de secol VII, este inventat de Baran, căzut în capcana modernizării. Expertizele arheomagnetice au indicat pentru mai multe complexe finalul de secol VII, iar învățatul arheolog se chinuie să le justifice, de o manieră înduioșătoare. Descoperirile mărunte (săgeată tip avar, fibulă digitată, brățară de bronz, pandantiv[78]) au circulație prea îndelungată pentru a-l ajuta cu ceva. Un element este însă interesant, și anume o cruciuliță de bronz; fără analogii în Ucraina, Baran găsește câteva în așezările slave din SE Europei, citând tiparele de la Botoșana, Străulești, Olteni[79] etc. (toate de secol VI), dar datează piesa în sec. VII, după... context (care, evident, e sublim dar lipsește cu desăvârșire). Că nu avem un nivel de final de secol VII este destul de clar, din cel puțin două motive: la Rașcov buzele alveolate lipsesc cu totul, deși sunt caracteristice și orizontului Luka Raikovețkaia, și orizonturilor locale (de pildă Lozna[80]), databile de la jumătatea secolului în sus. De asemeni, absența completă a ceramicii lucrate la roată (la 129 de oale-borcan datate în ultima etapă!), care reapare nu numai în Moldova, dar am văzut mai devreme - și în Polonia de S, spre finalul secolului, contra-recomandă o asemenea datare a sitului, în ciuda oricăror expertize arheomagnetice. Alinierea la datările orizontului Luka Raicovețkaia (în care olăria la roată apare mai târziu) nu se justifică, fiindcă, așa cum voi demonstra, în ciuda analogiilor bune cu orizontul anterior, Korceak, Rașcovul este departe de a fi un exponent curat al răsăritului. Dacă argumentul cultural poate fi mai dificil, a se avea în vedere argumentul geografic am văzut, plin de consecințe - și faptul că la Codân, adică în vecinătate, ceramica lucrată la roată apare, viguros chiar, încă de la jumătatea secolului al VII-lea (v. infra).

Fiindcă nu pot accepta cronologia lui Baran ad literam, dar nici nu vreau să fiu nepoliticos, am utilizat inclusiv în baza de date o cronologie cu 3 etape: a) 451-525; b) 526-600; c) 601-650. Evident, cifrele se vor citi în termenii cronologiei relative, cu mențiunea că, foarte probabil, datarea pe ansamblu s-ar putea restrânge în intervalul 476-625, dar că grosul complexelor de la Rașcov (adică materialul comparativ pentru morfologia slavă) se află în plin secol VI. Despre siturile de la Rașcov aș mai adăuga că, spre deosebire de așezările contemporane din Moldova și Muntenia, există numeroase gropi menajere, ceea ce indică o viețuire mai îndelungată pe același teritoriu, iar ca tip generic, un alt tip de așezare.

În asamblul ceramicii slave formele de la Rașcov au o rată de singularitate de 13,2%, normală, dacă judecăm după poziția relativ excentrică. Grupele fără corespondent sunt CSV 10 F, 17, 26 B și 8 B. Primele trei din serie au câte un singur reprezentant și ar putea fi, pur și simplu, prezențe accidentale (chiar de desen); ultima CSV 8B are două piese, dar și mai multe analogii relative și absolute. Termenul major al comparației pare grupa 1 de la Dulceanca IV (analogie relativă, v. pozițiile 109-112), grupă mixtă cu 5 piese, de regăsit și la Dulceanca II, ca grupa Dulceanca 4 (ceramică lucrată cu mâna, 7 piese).

[p. 94]

Această grupă a dat și analogii absolute, respectiv grupa 2a de la Mogoșani, o piesă din vestul Slovaciei, din orizontul timpuriu și o piesă de la Orhei[81], dintr-o zonă învecinată Rașcovului, respectiv nord-estul Basarabiei. Între piese din Bucovina-Basarabia și cele din Muntenia și Slovacia există însă o deosebire fundamentală, care le diferențiază în ciuda oricăror analogii: primele au arcuiri de 1-3,6 (pe ambele calote), în timp ce cele din urmă au arcuiri de 6,9-7,9 (cele de secol VI) și 13 (Mogoșani). Arcuirile mai mici de 4 sunt foarte rare și trădează forme Penkovka[82] (dacă nu sunt foarte înalte, ceea ce nu este cazul).

Rașcovul este parte la toate marile grupe pan-slave: CSV 8 A [vezi tabela serială a lumii slave], slavă de vest (5 piese), CSV 1 B, est-slavă (3 piese), CSV 15 B, est slavă (o piesă), CSV 14 A, dominantă Penkovka (o piesă), ceea ce conferă siturilor de la Rașcov o indiscutabilă factură generică slavă. Această factură slavă, oarecum generală și cu o coloratură greu de precizat, este confirmată și de vârfurile de elecțiune ale formelor de la Rașcov: cea mai mare potrivire între formele de pe Nistru se înregistrează cu Polonia de SE, respectiv 36,8% [vezi comentariile la tabela serială]; există însă alte două cifre foarte apropiate: Slovacia de V și Ucraina, ambele cu 34,2%; și alte zone ale lumii slave sunt bine reprezentate, respectiv Cehia cu 23,7%, Polonia de S, Slovacia de E dar și arealul Penkovka, fiecare cu 21,1% (situația paradoxală a Codânului, cu 5,3%, o vom discuta mai jos). O asemenea distribuție echilibrată de cifre este unică pentru toată lumea slavă. Glumind puțin (dar nedumerit), aș compara satul de la Rașcov cu o tabără de vară pentru toți pionierii slavi...

Formele de la Rașcov sunt de asemeni parte la grupe pan-slave mai mici, cu reprezentare mai redusă numeric și mai incompletă teritorial, precum CSV 5 A (Cehia, Slovacia, Ucraina [vezi tabela sinoptică a analogiilor]) și CSV 10 A (Slovacia, Polonia; deci vest-slavă, cu sarea și piperul unei analogii sarmatice). Începe apoi seria grupelor cu caracter cvasi-local, cu răspândire în numai două areale (de obicei vecine): CSV 15 A numai Slovacia (analogiile relative și absolute sugerează însă o sorginte romanică, prima, până aici), CSV 14 C (numai cu un exemplar în Polonia de SE; analogia relativă la grupa dominantă de la Soldat Ghivan 1 a , seria mare de la Rașcov 6 exemplare , cât și forma pieselor sugerează o sorginte dacică, fără a se exclude una sarmatică), CSV 19 A (numai Codân singura întâlnire, de altfel; grupă bucovineană, dar cu analogii absolute pe piese izolate din Slovacia și Ucraina, deci potențial pan-slavă), grupele CSV 1 A, 4 A și 19 B (toate perechi cu Ucraina, din care prima cu dominanță Rașcov, ultima Korceak, iar cea din mijloc cu ponderi echilibrate); analogia relativă a grupei CSV 1 A cu grupa 10 de la Praga (componentă a CSV 1 B) sugerează tot o origine est-slavă (CSV 1 B are o asemenea dominantă); analogia relativă a grupei CSV 4 A la Ipotești crează oarecare nedumerire (dar este o analogie slabă, cu 4 diferențe), iar analogia la Botoșana subliniază prezența locală a formei; caracterele generale ale formei (I = 0,98; Is = 0,306; Ls = 33,3) pledează pentru originea în tipul Korceak (una dintre piesele de pe Teterevka este din prima jumătate a sec. VI); în fine, ultima pereche se realizează cu arealul Penkovka (CSV 9 A).

Rezumând, situația grupelor de la Rașcov este următoarea: două grupe pan-slave de vest, două grupe pan-slave generice, două grupe pan-slave răsăritene, la care se adaugă două perechi cu Ucraina, trei grupe de origine Penkovka, două grupe cu posibile filiații sarmatice, una cu posibil substrat dacic, una de origine romană (post-romană) și trei izolate. Acest rezumat este o altă definiție a caracterului extrem de eteroclit al ceramicii de la Rașcov. Din nefericire această definiție cât se poate de complicată dar cât se poate de slavă nu este nici suficientă, nici deplin corectă. Acesta este unul dintre momentele în care conceptul tehnologiilor alternative își arată din plin utilitatea. La Anexe, p. 190-194, se află detaliate fișe de analiză a sitului de la Rașcov. Câteva grafice și tabele de acolo au claritatea unor revelații. Graficul 4 de la Anexe, K.8. (p. 193), care analizează unghiurile specifice, arată un fapt la limita incredibilului: ariile de definiție Rașcov și Ucraina (de fapt numai Korceak VII, adică un sit timpuriu) nici măcar nu se intersectează. O nouă - și grea lovitură este primită de expectația noastră (nimeni nu a pus la îndoială, până acum, caracterul slav al sitului de la Rașcov) de la graficul următor (5), care studiază conformația piciorului; deși Rașcov și siturile de pe Teterevka sunt singurele, în toată lumea slavă, caracterizate de prezența frecventă a piciorului și a tălpii ceea ce ar părea să le înrudească nemijlocit, avem din nou un grafic împărțit frățește în două, respectiv o segregare absolută a definițiilor. Ca și cum acestea nu ar fi suficiente, la punctul următor (K.9., p. 195) vedem că dimensiunile atât cele metrice, cât și cele de capacitate, reală sau dedusă de la Rașcov (și Codân) nu se încadrează deloc în limitele normale ale lumii slave.

[p. 95]

Astfel, volumul dedus mediu (deci al tuturor jumătăților superioare, v. Tabel cu dimensiuni medii) de la Rașcov reprezintă numai 69% din capacitatea recipientelor din Slovacia, 57,5% din recipientele poloneze și 52,4% din cele de la Korceak VII, ceea ce, ca să zic așa, este imposibil. Pentru ca situația să fie și mai încurcată, vom anticipa capitolul 15, afirmând că aceste dimensiuni, de la Rașcov, sunt perfect compatibile mediilor din Câmpia Română (cu excepția celor din etapa finală). Să ne aducem aminte de cruciulița de bronz și analogiile din lumea slavă. Cât despre eventualele asemănări morfologice sunt foarte puține. Exact aceleași coincidențe paradoxale prilejuiesc comparațiile cu Codân: aproape nici un fel de asemănare morfologică, dar deplină corespondență a claselor de mărime, aproape până la detalii (v. Tabelul comparativ de la aceeași anexă, cât și comentariile aferente).

Interpretarea istorică a unui peisaj analitic atât de contradictoriu este departe de a fi o temă simplă. Putem cel mult să încercăm o explicație, fără a avea convingerea că este singura posibilă. Formele sunt în general slave, sau, oricum, foarte răspândite în lumea slavă. Populația care produce aceste forme nu poate fi originar slavă: formele mai rotunjite, cu modulare mai accentuată a marginii, mărturisesc o aculturație romanică (fără a fi obligatoriu o populație de limbă romană). Vasele bitronconice nu sunt obligatoriu o influență Penkovka; ele pot proveni dintr-o rădăcină culturală unică, respectiv Cerneahov; tipul morfologic al piciorului, relativ scund, dar cu talpă înaltă, au ca unic model posibil castroanele cu picior inelar din Cerneahov. Aceste trimiteri la morfologia cerneahoviană sunt un argument suplimentar chiar dacă indirect pentru o datare cât mai timpurie a așezărilor de la Rașcov (datare care însă intră cert și pe un segment al celei de a doua jumătăți a secolului al VI-lea). Morfologia unor grupe sugerează o societate daco-sarmatică element component al civilizației Cerneahov. Moștenirea acestei civilizații, care suprapune o bună parte a arealului slav primitiv, ar explica indirect răspândirea unor forme departe, în Europa Centrală, fără a ne pune dificile probleme de conectivitate cu areale depărtate (Boemia, Moravia). Volumele reduse ale ceramicii de la Rașcov exclud situl din expansiva demografie slavă și o integrează lumii post-romane, caracterizabile prin proximitatea unui colaps. Dimensiunile aparent mari ale satului de la Rașcov III sunt rezultatul unei comunități normale (15-20 de bordeie), pe durata a 6 etape de locuire; considerând că o astfel de amenajare durează cu optimism 5 ani, e vorba de numai vreo 30 de ani, probabil de pace, din moment ce locuitorii nu s-au văzut obligați să se mute. Aceste constatări nu exclud posibilitatea unei slavizări treptate a comunității, într-un ținut în care comunitățile slave nu lipsesc (Botoșana și Dolheștii Mari se află mai la sud!). Cert este că nu se constată o evoluție a dimensiunilor recipientelor de-a lungul celor trei perioade definite de autorul monografiei, deci comunitatea își păstrează o linie demografică modestă.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE ceramica de la Codân

[75] BARAN 1988, pl. 25.

[76] BARAN 1988, p. 25-27, tabelul 2 de la p. 28-29.

[77] Ceramica Cerneahov nu dispare odată cu civilizația Cerneahov, subliniază academicianul ucrainian (BARAN 1988, p. 17), ci poate fi găsită până la sfârșitul sec. V.

[78] BARAN 1988, p. 20-23.

[79] BARAN 1988, p. 24.

[80] TEODOR D. 1997, p. 21.

[81] TEODOR D. 1994, fig. 8/7, piesă considerată de factură Penkovka.

[82] Vezi și desenul mediei de grupă, extrem de edificator (pl. LIII).