Înserierea analogică relativă

CAPITOLUL 1: MORFOLOGIA ANALITICÃ NUMERICÃ

(continuare)

1.3. Metode de prelucrare (continuare)

p. 31

1.3.5. Înserierea analogică relativă

Analogia absolută este o unealtă de cercetare foarte utilă și extrem de expeditivă, a căror puteri nu sunt limitate decât de cantitatea și calitatea informațiilor existente în baza de date. Pentru că nimic nu este însă perfect, acest procedeu ne oferă tabloul similitudinilor unui singur subiect. Dacă dorim informații despre alt subiect întreprindem altă anchetă, și așa mai departe. Cum se coagulează însă astfel de informații disparate? Destul de greu. Imaginea de ansamblu, reprezentarea unor relații complexe, pe spații largi, este posibil doar de aproximat, cu asemenea mijloace. Cum ajungem la o reprezentare globală a relațiilor?

Deși am plecat, în clasificare, de la principii distincte de Rusanova et comp., nu am putut face abstracție de utilitatea unor înserieri. Analogia absolută furnizează date foarte exacte, dar puține, despre locul unei grupe tipologice într-un context cultural și cronologic mai larg. Așa am ajuns la ceea ce am numit înserierea analogică relativă. Înserierea nu folosește piese ceramice concrete, fiindcă listele ar fi interminabile și practic inanalizabile, ci medii de grupă tipologică, medii de sit (acolo unde analiza tipologică nu s-a făcut) sau medii culturale (de exemplu pentru ceramica de sec. VI-VIII din Slovacia și Polonia, sau pentru cultura Chilia-Militari)[60]. Pe de altă parte, folosirea numai a două sau trei criterii (ca la Rusanova) pentru descrierea unui peisaj cultural atât de complex ca cel din Câmpia munteană - mi s-a părut neadecvată. Criteriile folosite - zece la număr - sunt următoarele:

1) I/a; 2) Is/I; 3) f/a; 4) k/a

5) SU; 6) St

7) SP; 8) PIT; 9) Pes; 10) Pei (pentru semnificații indicatori Anexe, listele A și B)

Logica împărțirii în 3 serii va deveni evidentă imediat. În tabela de analiză cele 10 criterii alcătuiesc, pur și simplu, 10 coloane (sau câmpuri, în limbajul bazelor de date). Și această aplicație este automatizată, pentru a ne scuti de ceva muncă, astfel încât, valorile numerice din tabele, pentru fiecare criteriu, sunt translate în limbaj alfa-numeric (= tip text), după modelul din Anexe, secțiunea I, lista F, p. 15. Ce face mașina? Un lucru înfricoșător, în sine: citește, la înregistrarea 1, valoarea pentru criteriul 1 (să spunem 0,87), compară cu intervalele de clasificare (la Lista F), constată că 0,87 este mai mare de 0,85 dar mai mic decât 1,1 și clasifică: E. Se trece apoi la al doilea criteriu de la înregistrarea 1, citește cifra (ex. 0,46), compară cu lista de intervale și clasifică: D. Și tot așa, până la al zecelea criteriu. Se trece apoi la înregistrarea 2, apoi la 3..., până la cât o fi (listele cuprind multe sute de înregistrări prelucrabile, dar pot fi, în viitor, mii sau zeci de mii)[61]. Rezultă tabele ordonate alfabetic, de la stânga spre dreapta, de forma:

I/a Is/I f/a k/a etc

A A B A

A A B C

A B A B

.....

A E G F

B etc[62]

p. 32

Pentru ca între două înregistrări (care sunt toate medii, de diverse naturi) să se pună în evidență o relație analogică este necesar ca cel puțin primele 4 criterii să fie identice, iar dintre celelalte să nu fie diferite mai mult de 3, iar diferența să se exprime prin vecinătate (A și B sunt vecine, A și C nu sunt vecine); am făcut rabat de la această regulă numai dacă o diferență cu salt (B și D, de exemplu) apare la configurația tălpii, mai ales dacă piciorul este scund. Evident, este posibil ca două înregistrări să fie identice la 9 criterii, însă criteriul 1 să fie distinct, pentru ca cele două înregistrări să fie aruncate, prin regula ordonării alfabetice, la distanțe atât de mari, pe tabel, încât analogia să nu mai fie observată. Această stare de fapt, consubstanțială metodei, m-a condus la necesitatea unei serii secunde de fapte, care să prezinte același material după altă ordine. Ordinea criteriilor, expuse supra pe 3 rânduri, este ordinea Seriei A. Seria B are primele două rânduri inversate, cât și termenii celui de al doilea rând, respectiv 6, 5,/ 1, 2, 3, 4,/ 7, 8, 9, 10[63].

Noul tabel va fi ordonat alfabetic de situația diferențelor de diferența tangentelor (St), apoi de unghiularitate a marginii (SU), de-abia apoi contând situația de la proporțiile generale. În situația dată anterior, când 9 criterii sunt identice, dar I/a este diferit, va rezulta o listă în care pozițiile celor două înregistrări vor fi apropiate, iar analogia va deveni evidentă, fiindcă în loc de:

Seria A

I/a Is/I f/a k/a SU St etc

C B C D B C

....

D B C D B C

vom avea:

Seria B

St SU I/a Is/I f/a k/a etc

C B C B C D

C B D B C D

Cele două serii de date (A și B) sunt complementare și au aceeași valoare de adevăr, chiar dacă par diferite. Adevărul acestor serii este însă relativ, fiindcă criteriile de translare a cifrelor în litere sunt arbitrare, precum grupele morfologice ale lui Gabriel Fusek. Este perfect plauzibil ca, prin jocul întâmplării, două înregistrări, în fapt foarte asemănătoare, să fie clasificate diferit, doar fiindcă cifrele au ajuns de o parte și de cealaltă a unei granițe tipologice, iar dacă acest lucru se petrece pe câmpuri-cheie, precum I/a și SU, răul este iremediabil, în sensul că analogia scapă. O asemena situație ar fi însă corectată de analogia automată. Folosirea unor tehnici de studiu alternative nu înseamnă afișarea ostentativă a unui arsenal tehnicizant, ci capacitatea de a înțelege avantajele și dezavantajele fiecărei metode și posibilitatea de a compensa scăderile unei metode cu avantajele alteia.

Pentru a concluziona, analogia absolută reprezintă furcile caudine a 15 criterii, obiectul analog trebuind să corespundă ecartului la toate cele 15 criterii, în timp ce analogia relativă operează cu 10 criterii, obiectul analog putând face o mică diferență pe maxim 3 criterii. Date fiind aceste diferențe, analogia relativă este mult mai generoasă în sugestii, și mai nuanțată, fiindcă o diferență de un criteriu înseamnă ceva, iar o diferență de trei criterii înseamnă altceva. În compensarea acestor avantaje fiindcă totul are un preț analogia relativă solicită analize lungi și dificile, pe tabelele obținute.

ÎNAPOI LA SUMAR VOLUMUL I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE 1.3.6. (înserierea)

[60] Vezi Secțiunea V a volumului II, punctul A, p. 269-291, unde două lungi tabele sunt aplicații ale analogiei relative, utilizate extensiv în secțiunile II-IV ale tezei.

[61] Pentru prelucrarea manuală a 100 de înregistrări este necesară o zi de muncă, 5 cafele, 7 antinevralgice, o funie (fără săpun, că-ți pierzi răbdarea) sau o săptămână de spitalizare. Actualizarea tabelelor de corelare tipologică așa cum le-am numit și cum figurează în baza de date cu mijloace automatizate durează între unu și două minute, indiferent de lungimea listei. Afirmația că cercetarea modernă este condiționată de aparatură în special cea de calcul, dar nu numai nu este deloc gratuită, în zilele noastre și în special în cele care vin.

[62] Putem verifica concret cum funcționează mașinăria, comparând, de pildă, datele din Anexe, p. 79, de unde luăm datele numerice pentru prima medie (Med_CSV_01A, adică mediile grupei slave 1A) cu datele de analogie relativă a aceleiași medii, la pagina 275 a Anexelor (poziția 271), verificând corectitudinea codificării după lista de ecarturi de la pagina 15 a Anexelor: PI/a = 1,139, adică F; PIs/I = 0,297, adică B, etc.

[63] Seria A a analogiei relative se găsește la Anexe, p. 270-280, iar seria B la p. 281-291.