Morfologie buze

CAPITOLUL 13. Morfologie alfa-numerică

[p. 185]

13.2. Morfologia buzelor de vas

Metodologia clasificărilor alfa-numerice[6] permite descrieri standard destul de detaliate și analize statistice la orice nivel de detaliere[7]. Cu cât elementele analitice sunt însă mai detaliate, pe atât rezultatele sunt mai pulverizate iar posibilitatea de a trage concluzii se restrânge. De aceea vom studia, direct, un tabel sinoptic al elementelor descriptive, nu înainte de a enunța esența metodologiei folosite. Diversitatea morfologiei reale a buzelor de vas este atât de mare încât practic este neclasificabilă; de aceea e folosită o descriere analitică (codificată, în baza de date). De exemplu, o buză cu formă complexă poate fi, în același timp, îngroșată, fațetată și șănțuită. Cele trei elemente descriptive sunt pur și simplu enunțate, fără preocupări pentru o clasificare imposibilă. Tabelul de mai jos [în original; aici alt fișier[8]] este o evidență a apariției statistice a fiecărui element (motiv pentru care nu există o totalizare la 100% la încheierea coloanei).

Oricât am privi tabelul, ori graficul ilustrativ, am ajunge la o singură concluzie: nici nu poate fi vorba despre înseriere! În primul stadiu al studiului, când lucram numai pe siturile de la Dulceanca, am încercat, evident, și alte variante de înseriere (II IV I a I b, dar și I a I b II IV, etc), coerența faptelor fiind cam aceeași. Nu am sperat să obțin mai mult sens de această dată, așteptând totuși să fie relevate informații despre specificul regional. Se pot face observații de acest fel; de exemplu, îngroșarea bilaterală (C) sau interioară (A) absentează din zona Bucureștiului, însă cifrele pe restul loturilor sunt mici, iar

[p. 186]

concluziile incerte. O a doua observație este cvasi-absența buzelor tip E din siturile de la Dulceanca. O a treia observație este absența tipurilor fațetate-muchiate de la București. Privind și tabelele analitice de la Anexe (p. 309-311), putem adăuga că, în general, morfologia din zona Bucureștiului este mult mai simplă, analoagă ceramicii lucrate cu mâna. Evoluția sinuoasă a tipurilor frecvente (I și J) este de-a dreptul dezarmantă, descurajând orice tentativă de interpretare.

Ce rezultă de aici? Ceva destul de neplăcut: locul oferit descrierilor de buze, destul de amplu în numeroase studii, nu se justifică la nivelul achizițiilor pozitive; cât despre clasificările buzelor de vas tristă iluzie! Așa ceva nu există... Este de înțeles efortul arheologilor de a folosi elementul de inventar cu cea mai bună prezență statistică la margine de șanț. Ar trebui făcută dovada că faptele au sens; se pare însă că morfologia buzelor depinde prea mult de creativitatea fiecărui producător în parte și de preferințele lui, cel puțin pentru producția de atelier. Întorcându-ne la bazele teoretice ale Sistemului Compas, care sunt, în esența lor, estetice, să repetăm că impactul vizual, la un recipient ceramic, este dat, în ordine, de (1) formă, (2) decor, (3) culoare și abia apoi (4) de morfologia buzei. Să mai remarcăm amănuntul că morfologia buzei de vas este mult mai relevantă în... secțiune. Vasele însă erau create și folosite înainte de a deveni secțiuni. Așa stând lucrurile, de ce ar fi buzele de vas ceva important pentru cineva neintoxicat cu marotele arheologiei?

Câteva remarci generale sunt totuși de făcut: tipul B (buze îngroșate) și I (rotunjite) sunt nu numai foarte asemănătoare, cel puțin ca aspect al vasului întreg, dar și complementare pe grafic (cumularea celor două criterii ar duce la un trend grafic mai echilibrat, cu evoluție descrescătoare în Oltenia, dar crescătoare în Muntenia de Vest și Centrală). Buzele tip F (în S, înrudite funcțional cu tipul D) sunt o altă variantă a celor de mai sus. Ele reprezintă o amintire (foarte pregnantă la Dulceanca IV) a capacelor, care capace - lipsesc. Elementul este totuși sugestiv pentru originea culturală a producătorilor acestor vase. Concluzii asemănătoare se pot desprinde din prezența elementelor descriptive A și N.

Comparația cu seria (cam scurtă) de la Iatrus este foarte expresivă pentru diferențele dintre Câmpie și linia Dunării. La Iatrus predomină buzele cu prelucrări dificile, care nu sunt atât de caracteristice în toate orașele romane, lipsind în schimb tipuri foarte specifice în câmpia nord-dunăreană. Căutând aceste tipuri pe o singură planșă de ceramică de la Histria[9], de secol VI, găsim 4 exemplare tip B, 3 tip D, 3 tip E și 5 tip F (majoritatea tipuri complexe de forma BF, FJ, etc.). Evident, înainte de a trage concluzii definitive asupra modelelor romane, ar trebui extinsă cercetarea asupra lumii romane balcanice, în interiorul căreia se profilează diferențe regionale substanțiale, și nu numai în privința morfologiei buzelor de vas.

În fine, să mai remarcăm cât de diferite sunt statisticile pentru cele două serii de complexe de la Dulceanca I a și I b, Gropșani B și A, Ciurel B și A. Fiindcă există o consolare în toate...

[p. 187]

Să continuăm cu situația ceramicii lucrate cu mâna, exprimată direct pe grafic.

Din grafic lipsește Gropșani seria A, datorită numărului prea mic de piese. Tabloul configurațiilor morfologice ale buzelor de vas lucrat cu mâna fiind mult mai simplu, a fost posibilă descrierea unor forme concrete. Tabloul este nu numai mai simplu, dar și mai coerent. Buzele subțiate (I) sau teșite (J) cedează ușor teren în fața variantelor îngroșate (B simplu în exterior, cu câteva variante; CJ bilateral, cu teșire superioară) și a celor rotunjite simplu (I). Dulceanca I a se particularizează semnificativ la câteva capitole (tentând din nou ideea că ar fi un capăt de serie).

Stabilitatea mai bună a morfologiei buzelor la ceramica modelată manual pare să aibe cel puțin două semnificații: în primul rând, prin natura ei conservatoare, această specie este mai puțin permeabilă la mode de moment (având tendința, din contră, de a eterniza mode rezolute); în al doilea rând, această specie este în mai mare măsură produsul comunităților locale. Comparația stabilității celor două grafice se poate constitui într-un argument suplimentar în favoarea ideii că ceramica lucrată la roată este produsă de meșteri itineranți și nu de meșteri locali.

Să mai adăugăm că tabloul morfologiei buzelor, pentru siturile culturii Ipotești-Cândești, este mai diversificat decât cel corespondent al siturilor slave de epocă, ceea ce reflectă substratul cultural diferit al producătorilor.

Diferențele față de ceramica slavă sunt substanțiale și nu sunt necesare exemple numeroase pentru a le ilustra. În tabelul de mai jos sunt aduse spre comparație două loturi din areale distincte.

Tip Codân (%) Korceak VII (%)

B 2,2 0

E 4,4 0

F 4,4 1,8

I 33,3 21,1

I 8,9 12,3

IJ 0 5,3

J 40,0 26,6

J 8,9 33,3

Primul lot este compus din oalele-borcan din secolele VI-VII de la Codân (cele de secol V având profile și mai complicate), a cărui structură ilustrează foarte bine similitudinile cu siturile Câmpiei Române. Al doilea lot este compus din piesele de la Korceak VII, așezare din prima jumătate a secolului VI, cu contaminări minime dinspre bazinul carpatic (exemplarul F reprezintă totuși o asemenea contaminare, nu numai prin morfologia buzei, dar și prin morfologia generală, cu înălțime superioară de tip alungit, total străină mediului[10]). Am ales un sit slav timpuriu tocmai pentru a ilustra diferențele foarte mari, cel puțin la momentul de origine. Predominanța absolută a lotului ucrainian sunt buzele tăiate (IJ + J = 38,6%), spre deosebire de Codân (8,9%) sau Câmpia Română (cifre similare, sub 10%). Evident, sunt de evitat judecățile de genul Ahaaaa! Buze tăiate..., care nu au mai multă valoare decât silogismul Bunica mea are o pisică neagră; vecina are o pisică neagră; deci vecina este bunica mea. Atrag atenția asupra aspectului pentru că există tendința de a formula concluzii asupra simbiozei, plecând de la astfel de constatări scoase din context. Fiecare cultură are o amprentă specifică, definibilă nu atât prin elementele constitutive, ci a modului de combinare, deci aspectul matricei (precum tabelul de mai sus).

În fine, diferențe semnificative apar la înregistrarea cartierului buzei (v. secțiunea teoretică). Tabelul următor este deplin lămuritor (procente, numai ceramică modelată manual).

[p. 188]

termen\cartier III IV V VI VII VIII

Câmpia Română 0,5 7,4 82,1 7,4 1,9 0,5

Codân 0 11,1 84,4 4,4 0 0

Korceak VII 1,8 63,2 35,1 0 0 0

Cercetarea ar putea fi aprofundată în direcția studiului asocierilor tipurilor morfologice cu cartierele. Evident, prin cumularea celor două criterii tabloul statistic se complică substanțial, iar la acest moment nu este necesar. Asemenea exerciții sunt practicabile, eventual, numai pentru departajarea unor loturi ceramice foarte asemănătoare, pentru obținerea unor clasificări fine; ceea ce se află poate face materia unor studii speciale și nu a unuia de interes global, cum este prezenta teză.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE morfologia bazelor de vas

[6] Pentru suport tehnic a se vedea § 3.4. Subcapitolul este prezent, într-o variantă mai simplă, cu date numai despre Ipotești și Dulceanca, în TEODOR E. 2000, p. 307-309. Adăugarea datelor din alte areale nu a schimbat esențial concluziile primei lucrări, morfologia buzelor demonstrându-se, încă o dată, un teren alunecos, iar beneficiile discutabile. Evident însă - și acest lucru vreau să-l subliniez aici că segmentele de cercetare care sunt aparent înfundate nu trebuie abandonate, fiindcă nimeni nu poate ști cu precizie care sunt consecințele acumulării de informație pe un segment sau altul.

[7] Pentru astfel de detalii vezi Anexe, p. 309-311.

[8] [notă rezervată în tabel]

[9] SUCEVEANU 1982, pl. 18.

[10] RUSANOVA 1973, pl. 7/2.