ceramica Suceava-Șipot

CAPITOLUL 5. REFERINȚA SINCRONICĂ

5.2. Ceramica arealelor periferice

[p. 73]

5.2.3. Suceava-Șipot

Să nu părăsim Bucovina care ne-a relevat lucruri atât de interesante fără a exploata un mic lot, compus din bucăți[7] dar însemnând 7 piese întregi, lucrate cu mâna, de pe un sit care este eponim unui aspect cultural frecvent vehiculat: Suceava-Șipot. Desigur, concluzii ferme nu sunt de tras decât după publicarea cât mai completă a sitului[8]. Voi exploata aici însă informațiile pe care le dețin, despre cele 7 vase, pentru a completa un tablou ce tinde să capete contur.

[p. 74]

Conform analizei morfologice (Anexe, p. 146)[9], lotul cunoscut are 3 grupe, primele două având și subgrupe.

- grupa SvS 1a nu are analogii relative; mai mult, nici analogia absolută nu a furnizat asemănări, nici pentru medie, nici pentru cele două piese interogate separat;

- grupa SvS 1b, la poziția 492, este într-o relație analogică slabă cu grupa regională Câmpia Română 6b (4 diferențe), și încă ceva mai departe de subgrupa 2a de la Dulceanca I; pe al doilea tabel grupa se află la poziția 965, repetând analogia anterioară dar adăugând interesant și lămuritor! grupa sarmată 1a; nici această analogie nu este în cele mai bune standarde, dar oferă șansa unei cel puțin ipotetice explicații la una dintre cele mai delicate și greu analizabile situații; nu se pune problema unei relații nemediate între grupele de la Suceava și cele de la Dulceanca, fabricația vaselor fiind distinctă (cu, respectiv fără ceramică pisată în pastă);

- grupa SvS 2a este mult mai comună și găsește numeroase analogii: în primul tabel se intercalează între poziția 387 (Botoșana 4d, ceramică lucrată cu mâna) și 389 (Slovacia 4e, grupă târzie, mixtă), având relații analogice (dar separate!) cu fiecare dintre ele; pe al doilea tabel grupa se află la poziția 763, fiind analoagă unei alte subgrupe slovace, 3b, și aceasta mixtă, dar și cu grupa Penkovka 1a (cu care analogia este chiar mai strânsă); dacă lucrurile par să fie destul de clare, pe analogia relativă, investigația paralelă, pe analogia absolută vine să tulbure apele: între exemplarele foarte asemănătoare se numără grupa 8 de la Mogoșani, grupa 6a de la Soldat Ghivan, grupa 1a de la Vadu Codrii (și aceasta cu bune legături în lumea romană și cu Gropșani), grupa 4b de la Rașcov (fără analogii clare în lumea slavă), cât și o altă grupă slovacă (3e);

- grupa SvS 2b se găsește la poziția 585 și este analoagă cu grupa Rașcov 5b, care face parte din grupa regională slavă 14c, împreună cu un singur vas din sudul Poloniei, fiind deci o grupă cu accentuat caracter local;

- grupa SvS 3 intervine între pozițiile 527 (grupa 3b Capidava, ceramică lucrată cu mâna) și 529 (grupa Codân 5b), având legături slabe cu ambele (la un nivel care nu poate fi declarat analogie); pe al doilea tabel grupa intervine la poziția 821, între grupa Chilia-Militari 4 (ceramică lucrată cu mâna) și grupa 1 de la Cățelu Nou, având relații analogice slabe cu amândouă (mai apropiate de Cățelu Nou); în același calup analogic găsim și media vaselor de la Butnărești (carpi de sec. III), ceea ce ne apropie de adevăr; grupa nu prezintă analogii absolute.

Acum putem încerca niște concluzii, certamente mai puțin spectaculoase decât cele de la Botoșana sau Dolhești, dar interesante prin complementaritatea informației oferite. Deși rata aparentă de integrare ar putea fi mare, în realitate cele 5 grupe de la Suceava au numai legături discutabile, îndepărtate. Nici una dintre grupele analoage nu sunt grupe de anvergură, de mare acoperire geografică (poate cu excepția grupei SvS 2a) sau cu reprezentare numeroasă. Subgrupele 1 au o conformație cu o configurație rară, cu margine puțin sau deloc dezvoltată, precum grupele ucrainiene timpurii, dar sunt înalte, precum ceramica de tradiție dacică; asemănările discutabile cu grupe ceramice din Muntenia par intermediate de o tradiție sarmatică mai veche.

Grupa 2a de la Suceava pare singura formă cu răspândire mai mare, inclusiv în Muntenia, dar și în cultura de stepă. Intermediarul istoric pare să fie un model roman, însă unul reinterpretat de lumea barbară (înălțimea este cam mare, iar modulările marginii sunt mici). Grupa 2b, din contră, este o grupă locală, de specific bucovinean.

Grupa 3 este, la rândul ei, o grupă cu specific legat de tradiția daco-carpică (e suficient să vedem cât de înalte sunt aceste vase, fără altă analiză).

Am enumerat încă o dată, sintetic, tendințele celor 5 subgrupe analizate, pentru a putea încheia cu concluzia că micul lot analizat este expresia sintetică a tuturor componentelor istorice care au marcat nordul Moldovei, însă nu pare marcat de morfologia slavă (sau, dacă o asemena influență există, este prea slabă pentru a fi edificatoare). Situl nu poate fi foarte timpuriu, fiindcă nu

[p. 75]

avem mărturia ceramicii lucrate la roată. Până când voi avea cunoștiință de configurația globală a inventarului ceramic[10], aș putea considera că lotul analizat nu poate fi mai timpuriu de partea finală a sec. VI, dar nici mult mai târziu de începutul sec. VII (altfel ar trebui să vedem emixtiunea grupelor slave, probabil).

Avem deci trei situri din partea sudică a Bucovinei (vom mai analiza două din partea nordică, împreună cu ceramica din teritoriile slave primitive), cu trei situații distincte: Suceava-Șipot, cu un caracter arhaic și multi-cultural, dar aparent neinfluențat de expansiunea slavă[11]; Botoșana, în care apare un clivaj categoric între materialul ceramic realizat la roată, de certă factură romanică (fabricație și morfologie), și cel realizat prin modelare slavă, de certă factură slavă; în fine, Dolheștii Mari, unde factura ceramicii este exclusiv slavă.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE ceramica de la Izvoare-Bahna

[7] TEODOR D. 1994, fig. 2/2-4, 9; trei piese din patrimoniul Muzeului Național de Istorie a României (MNIR inv. 66540, 66541, 81361).

[8] În pregătire, de către profesorul Dan Gh. Teodor.

[9] Nu exista intenția de a prezenta, în această lucrare, nici o referire (cu atât mai puțin analiză) a loturilor ceramice de la Dolhești sau Suceava-Șipot; rezultatele foarte interesante obținute pe analiza sitului de la Botoșana m-au determinat să încerc obținerea unor concluzii la nivel regional, fiindcă situația din Bucovina poate deveni, pentru cercetarea Munteniei, un model de referință. Dacă ne putem exprima coerent asupra situației din Bucovina (până la concluzii istorice), atunci diferențele de comportament reciproc vor marca diferențe exploatabile direct, inclusiv la nivelul explicației istorice.

[10] Ceea ce este publicat până acum (MATEI 1959, p. 410-412) se referă la exclusivitatea ceramicii lucrate cu mâna, cu o pastă cu pietricele (cioburile pisate sunt amintite numai pentru punctul Suceava-Curtea Domnească, MATEI 1959, p. 414); informația publicată este însă incompletă (se vorbește despre un singur bordei) și nu totdeauna corectă (forma vaselor fiind puțin înaltă și cu fundul îngust, la p. 412).

[11] Am ajuns deci la o opinie distinctă de profesorul Dan G. Teodor, care publica vasele de la Șipot (TEODOR D. 1994) ca mărturie a influențelor slave, tip Korceak, în arealul daco-roman. Aceste concluzii sunt urmarea aproape mecanică a unei proceduri aplicate cu consecvență întregului material studiat. Nu consider obligatoriu ca procedura proprie să fie cea mai bună și știu, din experiențe recente, că o opinie poate fi schimbată de lucruri uneori aparent mărunte. Consider mult mai important faptul că descrierea proceselor istorice tinde să meargă în aceeași direcție (v. articolul citat, à propos de direcțiile și etapele de pătrundere a populațiilor slave).