Aspectul Străulești

7. MUNTENIA CENTRALĂ (BAZINUL INFERIOR AL DÂMBOVIȚEI)

7.3. Aspectul cultural Străulești

[p. 122]

[concluzii§]

Aceste concluzii [continuare după Străulești-Lunca] sunt foarte interesante și par să sugereze următorul scenariu istoric: grupul Străulești reprezintă o componentă culturală separată de cele vest-muntene, cel puțin în faza inițială a culturii Ipotești-Cândești; într-o a doua fază, marile

[p. 123]

situri de la Soldat Ghivan și Ciurel arată o integrare mai bună cu grupele din vestul Munteniei. În compensație, unele tendințe de barbarizare a formelor de la Dulceanca se fac simțite în etapa mai târzie (Dulceanca I). În ultimă instanță, ceea ce am numit aici aspectul Străulești este oarecum corespunzător definiției arealului Cândești, din studiile clasice[77], cel puțin sub aspectul ceramicii, însă scenariul istoric propus este diferit: acest aspect nu este unul târziu, care apare ca o etapă finală, sub influența slavă, ci este un aspect constitutiv, inițial, al culturii Ipotești-Cândești, și are o factură carpo-sarmatică. Acest scenariu este impus de datările prezumtiv timpurii ale siturilor de la Străulești. Ipotetic, evoluția în timp produce o relativă convergență între cele două areale culturale, respectiv vest muntean-oltean, și nordic-central muntean, pentru că siturile din orizontul final (Vadu Codrii în vest, Vadu Anei și Șuvița Hotarului în est) sunt mai degrabă asemenea; era însă o nivelare la nivelul cel mai de jos al existenței...

Se poate încerca chiar detalierea acestui scenariu, la nivel ipotetic, evident. Se poate presupune că toate așezările de luncă sunt cele mai timpurii (se pot admite excepții, în sensul că pot fi timpurii și unele așezări de terasă, e.g. Ipotești, Sfințești), deoarece toate așezările de luncă au procente bune de ceramică lucrată la roată (Olteni, Copăceanca-Cotul lui Pantilie, Lăceni, Străulești-Lunca). De ce erau ocupate în primul rând luncile putem presupune: în lunga perioadă a așezărilor temporare (în linii mari secolul V) este destul de sigur că comunitățile stăteau foarte aproape de apă (putând evacua locul rapid, la nevoie), nu numai pentru sursa de apă, dar și pentru că supravegheau astfel mai ușor locurile de pășunat. Aceste habitudini au continuat să funcționeze și în perioada următoare, când comunitățile trec din nou la un regim semi-sedentar (așezările secolului al VI-lea nu se pot numi altfel!). Este sigur că asemenea amplasament comod a adus și destule neplăceri (la Copăceanca am surprins efectiv nivelul de inundație). Putem presupune chiar modificări ale regimului pluviometric. am presupus deja, pentru secolele IV-V o răcire accentuată a climei (indicată de reapariția surselor de foc în locuințele Câmpiei Române). Acest proces continuă de-a lungul secolului al VI-lea, deoarece în a doua jumătate a veacului sursele de foc reapar și în bordeiele din Intra-carpatic. O asemenea evoluție a regimului termic trebuie să fi schimbat ceva și în regimul pluviometric, ceea ce a sporit debitul apelor; debitele de apă mari îndeamnă însă și aluviuni mai multe, adică ridicarea albiei râului, implicit lărgirea albiei majore, schimbări de cursuri pe vale și ocuparea intempestivă a unor zone de luncă inițial locuibile. Nu am identificat deocamdată nici o locuire de luncă ce ar putea data spre finalul intervalului studiat.

Ipoteza așezărilor temporare de luncă de-a lungul secolului al V-lea ar fi o bună explicație a dispariției așezărilor; depunerile continue de aluviuni din ultimul mileniu și jumătate presupune că vechiul nivel de locuire se află mult sub nivelul actual de călcare, pe locuri impracticabile pentru agricultură (fiind inundabile; majoritatea folosesc de pășuni și astăzi); posibilitatea de a descoperi astfel de situri este strict accidentală, legată de lucrări de investiții cu ample decapări de pământ (ca la Străulești); posibilitatea identificării sitului scade proporțional și cu calitatea amenajărilor, probabilitatea descoperirii scăzând dramatic spre zero (ceea ce s-a și întâmplat). Această explicație este doar o schemă, posibil adevărată, care nu exclude existența sălașelor de terasă (precum Copăceanca-Vârcan, unicat, până acum).

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

aspectul Străulești, comentariu la:

- Cățelu Nou

- Străulești-Măicănești

- Străulești-Lunca

MAI DEPARTE Alte așezări bucureștene

§ Această parte nu constituie, în original, un subcapitol distinct; § 7.3., având dimensiuni mari, a fost împărțit, pentru ca fișierele să se deschidă mai ușor.

[77] TEODORESCU 1971; FERCHE 1984.