Situri muntene din proximitatea Dunării; Șuvița Hotarului

8. SITURI MARGINALE DIN MUNTENIA

[p. 127]

Prin marginalitate mă refer aici atât la o poziție geografică excentrică față de principalele situri cunoscute ale epocii, dar și la o marginalitate culturală consubstanțială marginalității geografice care marchează în chip distinct subiectele viitoarei expuneri. Începem cu extremitatea sud-estică a arealului cultural, în dreapta Argeșului inferior, continuăm cu extremitatea răsăriteană, încheind cu cea nordică, întorcându-ne spre vest.

8.1. Așezări din proximitatea Dunării [continuare expunere pe situri]

Așezarea de la Șuvița Hotarului pare, din contră, să vorbească despre orizontul final al culturii Ipotești-Cândești, sau, oricum, despre altceva. Și aici au fost descoperite tot numai două locuințe (în ciuda săpăturilor de amploare din zonă[12]), de tip semi-îngropat[13], însă cu formă... ovală[14], amintind de locuințele dacilor[15], cu cuptoare în calup cruțat, în colțul de NE. Sub resturile prăbușite ale cuptoarelor s-au găsit vălătuci și fragmente ceramice. Resturile ceramice provin de la circa 10 recipiente, toate oale borcan, cu pastă ceramică mai mult sau mai puțin grosieră, cu nisip, pietriș și cioburi pisate; există două forme întregi și una reconstituită de jumătate[16]; unul dintre fragmentele de bază ar putea fi realizat pe roata lentă, restul fiind modelate manual. Mai există un fragment de ulcior, lucrat la roata rapidă, însă nu pare clar dacă el aparține complexelor în discuție[17].

Acest mic lot ceramic nu este analizabil. Piesele au însă caractere care pot face obiectul discuției, unele fiind foarte specifice. Vasul înalt nu are analogii absolute, dar are indicele I/a = 1,556; exemplare atât de înalte, din aceeași epocă, se mai cunosc numai la Străulești și Budureasca. În lumea slavă există un singur exemplar cu I/a > 1,5 (nu întâmplător în Polonia, la Cracovia), dar are altă morfologie generală, cu Ls = 35 (față de 29), cu modulare a marginii de 19o (în loc de 43o!). Al doilea vas întreg, cu proporții mai echilibrate, are mai multe analogii absolute: la Soldat Ghivan[18], la Budureasca 3[19] și la Gropșani[20], toate exemplare lucrate cu mâna. Cel de-al treilea exemplar, întregit de jumătate[21], are o listă analogică mai lungă (ca întotdeauna pentru jumătăți) care, concentrată pe provincii (în ordinea clm; CLR) începe cu Muntenia (49; 32), Bucovina (21; 4), Slovacia (9; 14), dar Polonia numai câte un exemplar, iar Ucraina absentează; de observat că și în cazul Slovaciei s-au preferat formele evoluate, cu ceramică lucrată la roată (deși pe ansamblu constituie o minoritate). À propos de analogiile slovace, să amintim aici că un fragment are gaură de atârnare[22]. Evident, analogiile de ansamblu recomandă fără dubiu apartenența culturală la orizontul Ipotești-Cândești, mai exact la aspectul Străulești, găurile de atârnare fiind rare în Câmpia Română, dar nu absente. Oricum, derivarea ceramicii de la Șuvița Hotarului din ceramica slovacă nu are sens, iar exemplarele foarte înalte lipsesc din Slovacia.

Mi-am exprimat acordul cu datarea propusă de autoarea analizei materialului de la Șuvița Hotarului (final de secol VI sau primele decenii ale veacului VII, cu preferință pentru finalul intervalului), în mai multe rânduri. Există doar o problemă spinoasă, și ea vine din direcția dimensiunilor acestei ceramici. Așa cum expunerile următoare vor arăta, tendința de descreștere a dimensiunilor ceramicii, de-a lungul secolului al VI-lea, se încheie cu o scădere brutală a cifrelor, undeva spre jumătate din cifrele din prima parte a secolului al VI-lea; astfel, pentru comparație, la Vadu Codrii (în Oltenia, la Piatra-Sat, pentru care avem lotul cel mai semnificativ

[p. 129]

din orizontul final), volumul mediu superior este de 0,575 l., iar media diametrului la buză este de numai 10,3 cm.; la Vadu Anei, la răsărit de București, volumul superior măsoară 1,018 l, iar diametrul la buză crește la 12,3 cm., în timp ce la Șuvița Hotarului aceleași cifre sunt 1,137 l. și 13,4 cm. O explicație a acestor diferențe ar putea să existe, chiar dacă nu există certitudinea că este așa: în timp ce la Vadu Codrii mai apar, accidental, fragmente lucrate la roata rapidă și nu există încă fragmente lucrate la roata lentă, la Vadu Anei și Șuvița Hotarului, în schimb, apare câte un fragment de ceramică lucrată la roata lentă (în primul caz fără dubiu, pe un fragment mare). Ce ar însemna asta? În principiu două momente distincte, care ar putea fi separate de 20-30 de ani; că Vadu Codrii este contemporan marilor convulsii de la pragul veacurilor VI și VII, iar celelalte două așezări ar putea data spre mijlocul veacului următor, într-o Câmpie Română care nu mai este teatru de război. Cifrele în creștere au o asemenea semnificație[23] și ar putea produce o importantă distincție cronologică, cât și un mesaj istoric interesant: că, în ciuda aparentei lipse a așezărilor de secol VII, societatea din Câmpia Română se refăcea, după o criză de o profunzime care nu știu ce precedent ar avea...

DETALII - Cătălui

- Radovanu

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE situri din Muntenia est-centrală

[12] DAMIAN O. 1996, p. 103.

[13] Circa o jumătate de metru, DAMIAN O. 1996, fig. 133 (a B.2, cu stratigrafie clară, nederanjată).

[14] DAMIAN O. 1996, fig. 132-133. Și la Vadu Anei există un complex cu formă cel puțin ciudată, pe format elipsoidal, care datează, principial, tot din această etapă finală a orizontului cultural Ipoteși.

[15] Sau din alte orizonturi geografice, foarte îndepărtate.

[16] DAMIAN O. 1996, fig. 136, 137/1-3.

[17] DAMIAN O. 1996, p. 104.

[18] FERCHE & 1981, fig. 4/9.

[19] Nepublicat, dar vizitabil în expoziția permanentă deschisă în 1999, la muzeul din Ploiești.

[20] POPILIAN & 1998, fig. 66-L2/02

[21] Mai există un al doilea exemplar întregibil pe jumătate (DAMIAN O. 1996, fig. 137/6), pe care nu l-am măsurat, având convingerea că este greșit desenat (un desen corect ar trebui să arate aproape ca la 137/3, deci cu unghi mai mic la buză și cu înălțime superioară mai mare). Oana Damian nu a putut să confirme corectitudinea desenelor, care au fost executate la Brăila (unde se află materialul) și, din nefericire, deși îmi propun de ani de zile să-mi vizitez prietenii de la Brăila, nu am ajuns să verific aceste desene.

[22] DAMIAN O. 1996, p. 104.

[23] Personal am această convingere, bazată pe comparații între mai multe culturi și epoci, incluzând și alți parametri de comparație (locuințe, diversitatea morfologică și calitatea tehnologică, respectiv termeni care definesc, împreună, calitatea mediului social).