ceramica arhaică de la Capidava

CAPITOLUL 5. REFERINȚA SINCRONICĂ

5.2. Ceramica arealelor periferice

[p. 81]

5.2.8. Ceramica arhaică în mediu roman

Ne vom întoarce la Dunăre, pentru a analiza, pe scurt, două loturi ceramice care, deși aflate pe teritoriul Imperiului, sunt străine, într-un fel sau altul, culturii romane.

În primul caz este vorba despre stranietatea culturală. Lotul ales, provenit de la Capidava, este de departe cea mai mare colecție de ceramică lucrată cu mâna dintr-un sit roman[51]. Colecția cuprinde 12 piese, din care 10 întregi, din care două lucrate la roata lentă (considerată atipică pentru cultura romană târzie), provenite dintr-un complex închis, respectiv porticul Corpului de Gardă (transformat evident în depozit), alături de sute de piese tipice lumii romane (și ele în bună stare de conservare), mai ales de transport și stocare produse. Este depozitul de alimente al unei trupe de limitanei, distrus (și îngropat sub dărâmături până la descoperire, în anii 90) cel mai târziu în timpul Sofiei (565-578)[52]. Că trupa era compusă și din soldați cu o integrare precară în civilizația romană este un loc comun; că finanțele statului roman erau tot mai șubrede, lăsând trupele mai ales cele de limitanei să se descurce, este iarăși bine știut. Iată că soldații au făcut și oale chestiune care apropie dramatic garnizoana de locuitorii de dincolo de Dunăre și marchează decăderea generalizată a Imperiului, odată cu toată lumea din jur.

Să analizăm cele 6 grupe de ceramică, așa cum au rezultat din confruntarea morfologică (Anexe, p. 147-150), pe tabelele de înseriere analogică relativă (Anexe, p. 269-291):

- la poziția 349, grupa Capidava 1 (cea mai reprezentativă numeric, respectiv 4 piese) este analoagă grupei 6 de la Garvăn (lotul care urmează a fi analizat), cât și mediei de la Vadu Anei (analogie îndepărtată); la poziția 1014 (pe a doua serie analogică), grupa 1 revine în compania altei grupe de la Garvăn, chiar grupa 1, și a unei grupe de la Vadu Codrii; analogia cu Soldat Ghivan este îndepărtată și nu va fi luată în considerație;

- grupa 2b Capidava (poziția 413) are analogie numai la Codân (ceramică lucrată cu mâna); grupa slavă 26a nu are reprezentanți decât la Codân;

- grupa 3a Capidava (poziția 1036) are analogie numai în grupa 10 Budureasca; în prima serie analogică, la poziția 538, grupa intră într-un complex analogic cu grupe de la Locusteni și Străulești; nici una dintre analogii nu este suficient de strânsă pentru a fi declarată, însă complexul analogic este suficient de explicit asupra zonei culturale unde ar trebui căutate originile grupei;

- grupele 2a, 3b și 4 de la Capidava nu au analogii relative; analogia absolută nu a oferit mult mai mult, respectiv o singură analogie pentru grupa 3b, respectiv un vas din necropola de la Sărata Monteoru[53].

Acestor analogii li se pot adăuga încă câteva, mai îndepărtate, realizate cu mai multă vreme în urmă (v. Anexe, p. 150), cu un filtru mai larg pentru analogiile automate (sau absolute). Se adaugă două piese de la Dulceanca și una din Slovacia pentru grupa 1, un alt exemplar de la Dulceanca pentru grupa 2b, piese de la Locusteni (ceramică lucrată cu mâna), Dulceanca, Străulești (ceramică lucrată la roată), Bacău pentru grupa 3a. Integrarea lotului în ansamblul studiat este de numai 50% (inferior loturilor romane timpurii dar superior loturilor romane târzii). Nu știm însă mare lucru. Analogiile insistente ale grupei 1 cu grupe de la Garvăn ne lămurește numai în legătură cu acesta din urmă. Sunt făcute câteva opțiuni în Moldova și Muntenia, dar surprinzător nu în mediul Penkovka, nu în Ucraina și Polonia (cu excepția unei anchete mai vechi, în alte condiții). Am convingerea că dacă am

[p. 82]

cunoaște ceramica tradițională dobrogeană am înțelege mult mai mult. Este de menționat că o parte a acestei ceramici este realizată cu pastă conținând cioburi pisate (respectiv vasul din grupa 3b, cel cu opțiunea la Sărata...). Ar fi iarăși de arătat că de o fi doar o coincidență, tot atenți ar trebui să fim analogiile cele mai apropiate sunt fie cu situri contemporane, din Muntenia și Moldova, fie cu Garvăn, care îi succede, în același areal geografic. Dacă am traduce aceste analogii în limbaj istoric, am spune că limitaneii sunt recrutați din teritoriile din fața garnizoanei și nu de la distanțe mari. O a doua concluzie istorică este că Imperiul a pierit, limitaneii nu; aceasta este mai degrabă o metaforă, dar nu exclud apropierea în termeni reali de adevărul istoric.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE ceramica de la Garvăn-Popina

[51] Există mult mai multă ceramică lucrată cu mâna descoperită în situri romane decât se crede sau se recunoaște (din nefericire! fiindcă săpătorii de epocă romană desconsideră problema). Cineva a făcut totuși un inventar al problemei (OPRIȘ 2000, capitolul II.4.2., p. 105-133; deși teza nu este deocamdată publicată, sunt posesorul unei copii, prin bunăvoința autorului, căruia îi mulțumesc pe această cale). Doar de plăcerea enumerării, localitățile se numesc Aegyssus, Cerna, Beroe, Callatis, Dervent, Dinogetia, Histria, Halmyris, Niculițel, Ovidiu, Sacidava, Sinoe, Tomis, Topraichioi, Tropaeum, Valul lui Traian. Chestiunea este prea serioasă pentru a fi tratată într-o notă și va trebui să aștepte un studiu.

[52] Materialul numismatic care însoțește depozitul provine de la Justinian, Justin II și Sofia (OPRIȘ 2000, p. 31).

[53] TEODOR D. 1994, fig. 3/2.