Aspectul Străulești

7. MUNTENIA CENTRALĂ (BAZINUL INFERIOR AL DÂMBOVIȚEI)

7.3. Aspectul cultural Străulești

[p. 120]

[continuare§]

Străulești-Lunca este o așezare atât de apropiată de Străulești-Măicănești că putem fi în dubiu dacă vorbim de un singur sit sau despre două. Marginile celor două așezări se află la aproximativ 100 de m. una de alta, iar centrele la aproximativ 200 de m. Punctul Lunca se află într-adevăr în lunca Colentinei, în aval și cu o cotă cu circa 6 m. mai jos decât Măicănești, foarte aproape de malul apei astăzi. După cum arată harta[66], este foarte probabil că râul avea în vechime un curs mai sudic (adică nu până în bordeie, ca astăzi) și aproape cu certitudine mai jos (trebuie să estimăm aluviunile aduse într-un mileniu și jumătate); această presupunere este singura care explică cum nu intra apa de infiltrație în bordeie (un aspect general al tuturor așezărilor de luncă din epocă). Așezarea este prima cercetată în zonă (1958-1960), în regim de salvare, suferind puternice distrugeri și înainte de debutul cercetării sau chiar în timpul acesteia[67]. Mărimea dezastrului este dată de detaliul că, din 19 locuințe (cifră probabilă) nu au fost salvate decât două profile... parțiale[68]. Calitatea descrierilor este pe măsura împrejurărilor[69], așa încât toate considerațiile asupra complexelor sunt de luat cu toată rezerva. Ca de obicei, așezarea de sec. VI nu a creat nivel arheologic, suprapunând o așezare mai veche (de sec. III?), care a generat un strat arheologic gros de până la 0,5 m., dar care nu prea are... complexe arheologice[70]. Din cele 19 locuințe, numai 13 aparțin sigur secolului al VI-lea, descoperindu-se cuptoarele tipice în colț cruțat[71].

Inventarele locuințelor se reduc, ca de obicei, aproape exclusiv la ceramică. S-au întregit mai multe piese lucrate la roată, dar raportul numeric al fragmentelor indică egalitatea celor două specii tehnologice, ceea ce înseamnă că în schema generală de

[p. 121]

datare a siturilor bucureștene s-a mai ocupat o poziție, înspre perioada de debut a culturii Ipotești-Cândești. Câteva elemente suplimentare par să indice, de asemenea, o datare mai timpurie: tenta în general cărămizie a fragmentelor, arderea destul de bună, existența unor fragmente care par să fi fost coapte reductor, fragmente de la vase de provizii, cu buza lățită (după moda sec. IV), existența unui capac. Pasta ceramică este un amestec cu nisip, pietriș și uneori cioburi pisate (mai frecvent la ceramica modelată manual), cu sortări schimbătoare (ceea ce se vede și pe ilustrația desenată), unele fragmente fiind protejate și cu băi în lut lichid (aspect mai frecvent în vestul Munteniei, dar interesant tocmai ca termen comun).

Ceramica lucrată la roată are bazele marcate de procedeul desprinderii cu sfoara, este în general decorată, în special cu motive liniare, dar și în val, de o manieră destul de aerisită. Autoarea consideră că această ceramică este de influență bizantină, ceea ce în general este acceptabil. La această categorie ar intra una dintre puținele forme întregi, o oală joasă, cu gură strâmtă, puțin obișnuită la nordul Dunării[72], profilele de buză în S[73] (mai frecvente în etapele timpurii de la Dulceanca); dominanta lotului sunt buzele lățite spre exterior și aplatizate superior, în tradiția secolelor III-IV. În fine, nu toate formele întregi pot fi suspectate de vreo legătură sud-dunăreană; din contră, al doilea vas întreg[74] are o conformație înaltă, de factură daco-romană timpurie.

Ceramica lucrată cu mâna este reprezentată de 6 forme întregi plus una din care lipsește numai buza. Toate formele se caracterizează ca înalte sau foarte înalte, cu sau fără picior. Cel mai adesea acest tip este nedecorat, însă există și excepții: în două cazuri este angajat valul incizat (inclusiv sub buză, pe exterior, situație rară), iar în două cazuri s-au practicat tăieturi subțiri, neregulate, pe buză[75]. Unul dintre acestea are un profil surprinzător, reproducând un profil în S, specific ceramicii romane târzii. Din text reținem fiindcă din ilustrație lipsește că avem și aici vase decorate cu cruci, în două variante (nu știm care). Dintre formele modelate manual, reținem chiupul pântecos, tipsia (cu două variante, una joasă și una înaltă), paharul și un capac. Spre deosebire de siturile dinspre finalul culturii, o astfel de listă înseamnă diversitate funcțională.

În afară de apropierea în spațiu, cele două situri de la Străulești sunt asemănătoare prin prezumția de a fi mai timpurii formulată din motive independente, pentru fiecare în parte, cât și de aparenta asemănare morfologică a recipientelor întregi. Toate aceste considerente, plus dorința de a avea la analiză un lot mai substanțial, m-au determinat să fac o singură analiză morfologică pentru ambele situri (Anexe, p. 228-230), care a confirmat solidaritatea celor două situri. Lotul astfel compus este dominat de două grupe (Strl_01a și 4a) comandate de exemplare lucrate la roată (4a) sau cu variante lucrate la roată (1b), reprezentând împreună jumătate din piese (8 din 16 piese întregi). Aceste grupe dominante se definesc ca fiind înalte (spre foarte înalte, cu valori I/a în jur de 1,4; diferențele reciproce sunt mici, respectiv de plasare a diametrului maxim pe înălțime); dacă adăugăm exemplarul izolat de la grupa 5 (cu I/a > 1,6), rezultă o dominantă morfologică definitorie pentru Străulești, care, prin consecințe, salvează lotul de la Cățelul Nou și îl certifică drept posibil membru cultural. Fiindcă fenomenul este cel mai ușor de observat pe lotul de la Străulești, nu am nici o ezitare de a vorbi despre grupul ceramic Străulești; acest grup ocupă exclusiv grupele regionale CR_28 A[76] la 28 C (v. Anexe, p. 299, Seria tipologică din Câmpia Română) și domină numeric și calitativ grupa CR_22A, având reprezentanți izolați și în alte grupe. Această distribuție a grupelor Străulești în grupele regionale CR nu lasă nici un dubiu asupra naturii distincte față de grupul ceramic vest-muntean (inclusiv Oltenia).

Să punctăm aici principalele analogii (Anexe, p. 269-291):

- grupa CR_10 B (poziția 247, compusă din un vas lucrat la roată, Strl_03 A + un vas de la... Sărata Monteoru) are o analogie îndepărtată în grupa 4 Cireșanu;

- grupa CR_07 B (poziția 315, compusă dintr-un exemplar de la Budureasca și unul de la Străulești, respectiv Strl_03 B) are o analogie îndepărtată în grupa 3 de la Rașcov (ceramică lucrată cu mâna, o grupă cu prezență bună în lumea slavă, dar care absentează în Ucraina, în arealul Penkovka și Cehia, fiind deci prezentă numai în teritorii pentru care se poate afirma o moștenire dacică);

[p. 122]

- la poziția 1086 grupa Strl_03 B are analogii relative la Soldat Ghivan și cu o grupă târzie din Slovacia, probabil în virtutea aceleeași moșteniri dacice comune;

- la poziția 346 grupa CR_08 (inclusiv grupa Strl_04b, adică o variantă a dominantei 4a) este subiect a nu mai puțin de două complexe analogice, cărora le este termen comun: grupa 1D din Slovacia și grupa 1 a de la Budureasca constituie prima ramură analogică, spre nord, iar și media vaselor întregi de la Vadu Anei, o analogie mai îndepărtată în grupa 6 de la Garvăn-Popina și, eventual, o foarte depărtată analogie în grupa 1 de la Capidava, completează o ramură analogică sudică;

- extracția dacică a grupei Strl_04b este însă mult mai direct ilustrată de poziția 699, unde apar analogii cu grupa 1a de la Locusteni și grupa 11a de ceramică romană din Oltenia (formă originar dacică, după cum stabileam la p. 64);

- grupa CR_22 A (poziția 498) este cea a grupei dominante Strl_4 a; analogiile adresează o grupă din Slovacia, o grupă secundară de la Dulceanca și grupa sarmatică 1 a; este singura adresare a unui sit din vestul Munteniei, intermediată, se pare, de moștenirea sarmatică (din conglomeratul daco-sarmatic din estul Munteniei); existența unui piese lucrate la roată, însă, subliniază componenta dacică tradițională;

- grupa Strl_01 a (poziția 536, principala componentă a CR_28 A și una dintre dominantele grupului Străulești) este analoagă unei grupe de la Locusteni (ceramică lucrată cu mâna) și la o distanță ceva mai mare o grupă de la Capidava (ceramică lucrată cu mâna);

- grupa Strl_05 (poziția 540, din grupa CR_28 B) este performera absolută de înălțime în Câmpia Română; fără a avea o analogie directă, să notăm vecinătatea unei grupe de la Soporu de Câmpie (ceramică lucrată cu mâna, la rândul ei suspectată, de-a lungul timpului, de-a avea o compunentă carpică)

- acestea au fost analogiile primei serii (a înălțimii, tabel A.1.); pe a doua serie vom comenta numai evenimentele noi:

- grupa CR_08 (v. supra) își adaugă analogia cu ceramica de pe primul nivel al așezării 2 de la Bratei (poziția 798);

- grupa CR_24 B (= Cățelu Nou, grupa 3, pozițiile 805-806) are analogii în Slovacia, în grupa sarmatică 1b (deci a două analogie sarmatică, pe ansamblu), și analogii îndepărtate în necropola de la Sărata Monteoru și la Capidava (ceramică lucrată cu mâna);

- grupa cea mai caracteristică grupului Străulești, CR_28 A, și grupa 1 Cățelu Nou (pozițiile 822, 823) au analogie îndepărtată în media ceramicii de la Butnărești, subliniind încă o dată componenta autohtonă moldoveană; în complexul analogic se regăsesc (cu aceleași sugestii) o grupă de la Suceava-Șipot și una a culturii Chilia-Militari;

- grupa Strl_01b (ceramică lucrată la roată, poziția 885) este analoagă grupei Ciurel 9 (tot ceramică lucrată la roată, care este dominanta grupei CR_24 A, fără analogii în vestul Munteniei);

- o altă grupă secundară de la Străulești (Strl_03 b) realizează o altă conexiune cu ceramica lucrată la roată din arealul bucureștean, respectiv Soldat Ghivan 03 b (poziția 1086).

Nu mai este necesar un rezumat sintetic al analogiilor, fiindcă lucrurile sunt clare: grupele principale ale aspectului Străulești au conformație înaltă, legată de tradiția dacică în general (v. Locusteni), dar de tradiția carpică în mod particular (v. Butnărești, Rașcov), fără a lipsi componenta sarmatică parte a istoriei din răsăritul României de astăzi, pentru secolele anterioare; această compenentă sarmatică pare chiar mediatorul unor analogii cu grupe din vestul Munteniei. La rândul lor, oalele lucrate la roată au morfologie tradițională, de factură daco-romană timpurie, cu analogii în primul rând în situri din același areal geografic și doar accidental cu grupe care se găsesc și în vestul Munteniei (doar fiindcă sunt foarte răspândite); în mod excepțional, una din forme are analogie la sud de Dunăre.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

aspectul Străulești, comentariu la:

- Cățelu Nou

- Străulești-Măicănești

- concluzii

MAI DEPARTE Alte așezări bucureștene

§ Această parte nu constituie, în original, un subcapitol distinct; § 7.3., având dimensiuni mari, a fost împărțit, pentru ca fișierele să se deschidă mai ușor.

[66] CONSTANTINIU 1963, p. 78, fig. 1.

[67] Așezarea a fost distrusă pentru că trebuia dus pământ în... parcuri. Este poate una dintre cele mai comice motivații din lungul șir de dezastre patrimoniale. Tragi-comedia este continuată cu o greșeală de condei, în legendă (CONSTANTINIU 1963, fig. 2) apărând pământ decapitat în loc de pământ decapat; ceea ce nu-i departe de adevăr: planul așezării arată o așezare pur și simplu hăcuită mărunt, nu decapitată, așezare mult mai mare decât lasă să se înțeleagă numărul de complexe recuperate parțial.

[68] CONSTANTINIU 1963, p. 79.

[69] CONSTANTINIU 1963, p. 80: ...aspectul unui pământ galben pătat uniform (sic) cu negru. După circa 0.60 m acest sol se degradează, căpătând aspectul unui mortar îmbibat cu apă (am încercat să-mi reprezint mortarul tăiat cu apă; nu am reușit...);

[70] Idem. Situația amintește de Cățelul Nou, și fiindcă lucrurile se repetă trebuie să devenim atenți.

[71] Este interesant următorul detaliu: Prezența în câteva cuptoare a unor fragmente de plăci de lut cu pietricele în compoziție, groase de 0,05 m și perforate, a căror proveniență nu o vedem încă... (CONSTANTINIU 1963, p. 86). Bordeiul 5 (de sec. X) de la Vadu Anei mi-a lăsat și mie impresia că ar fi putut să fi avut, la un moment dat, și o placă (evident perforată), dar argumentele mele de atunci nu erau suficiente. Rămășițele de la Străulești-Lunca par mai convingătoare, situație în care putem măcar presupune existența unor cuptoare cu horn cu placă, în chiar interiorul locuințelor, instalație în care, la nevoie, se puteau coace și vasele ceramice din producția locală, cel puțin cele de mici dimensiuni, ca să nu mai vorbim ce instalație interesantă de gătit ar fi fost. Această ipoteză, susținută încă insuficient cu probe materiale din două situri și epoci diferite, ar explica puținătatea cuptoarelor de olar în epocă.

[72] CONSTANTINIU 1963, pl. I/2

[73] CONSTANTINIU 1963, în special pl. V/2, eventual și 6.

[74] CONSTANTINIU 1963, p. 87, fig. 9.

[75] Toate la CONSTANTINIU 1963, pl. III.

[76] Grupele CR (= prescurtare de la Câmpia Română), grupe regionale, vor fi discutate pe larg în capitolul 14.