Cazuistică

ANEXE TEHNICE - SECȚIUNEA I

(continuare)

D. CAZUISTICÃ§

REGULA NR. 1: Priviți cu atenție desenul înainte de a-l marca pentru măsurătoare. Dacă vasul (fragmentul) pare să fie o reconstituire la desen, dintr-un ciob care nu reprezintă mai mult de 30% din circumferință, măsurați numai partea cu profilul (totdeauna mai atent desenată), considerând cealată parte (oglinda) ca fiind absolut simetrică, considerând de la punctul de despărțire de buză, iar ca axă de simetrie jumătatea diametrului la gură (singurul lucru cert măsurat). În extrem de numeroase situații, deși proiecția de contra-profil ar trebui să fie strict o imagine în oglindă, aduce denaturări care nu au nimic în comun cu obiectul. Rezumând: nu măsurați ceea ce nu este!

REGULA NR. 2: Nu măsurați prostii doar fiindcă se întâmplă să existe! Uneori vasele lucrate la roată au deformări care nu au nimic de aface cu forma, ci sunt simple gâlme care nu ar mai fi existat dacă desenatorul ar fi răsucit obiectul cu 10o. Uneori astfel de lucruri pur și simplu se văd, chiar și pe un desen. Nu vă fie frică să gândiți! (de cele mai multe ori veți avea dreptate; nu căutați Dreptatea, fiindcă nu există)

ACCIDENTE MORFOLOGICE. PRAG DESCENDENT ÎN VIII. La vasele care au un prag descendent marcat în VIII, t.i. nu se va măsura pe prag (cifrele foarte mari nu ar fi relevante pentru formă), ci la punctul de geneză al C.i. (de unde se va măsura de asemenea F.i. și arcuirea) (ex: FERCHE 1974, fig. 63/4, 64/4)

FOARTE DISCUTABIL! Un alt exemplu apare la Baran 88 (Rașcov, pl. 32/52), cu o dublă unghiularitate în VIII, respectiv una internă ca frontieră a Ci, și una externă ca început al piciorului (realizând împreună ceea ce am numit un prag descendent marcat; interesant este faptul că destul de complicata modulare apare pe ceramică lucrată cu mâna); de această dată aș opina ca formatul inferior și arcuirea să fie măsurate înainte de prag. Cele două opinii divergente ar trebui clarificate ulterior.

ALT CAZ la BICHIR 1984, pl. XIX/1. Este clar acum că Fi se măsoară înainte de prag, fiindcă este o măsurătoare a calotei, nu a piciorului. Un argument suplimentar este cel legat de sistemul de calcul al volumului (cel inaugurat în ianuarie 2000): punctul de unde se măsoară Fi este determinant pentru deducția prin calcul a razei GO; este deci necesar să se procedeze astfel, pentru a nu denatura rezultatele de capacitate. Atenție, insă: 2Ho se măsoară pe picior (reprezentând lățimea minimă inferioară, cu excepția fundului de vas, respectiv k)

AMFORE. Aceste piese solicită un tratament special, pentru că adesea prezintă un segment median cilindric (sau tronconic), pe care soluțiile de arcuire clasice produc denaturări la calculul volumului (ex: OPAIȚ 1996, pl. 33). Pentru aceste forme există form-ul specializat amfore, care introduce, suplimentar, o înălțime mediană, și măsoară diametrul maxim (corect: median) de trei ori, pe începutul (MaS), sfârșitul (MaI) și mijlocul (Ma) segmentului (cvasi-) cilindric. Un segment tronconic poate fi tratat identic. Acest form poate fi folosit și pentru încărcarea oalelor obișnuite, încărcând de trei ori, identic, diametrul median (în ordinea MaS, Ma, MaI) și lăsând înălțimea mediană (MÎmd) cu default 0. Dar nu prea are rost. Form-ul Amfore este un form specializat, ca și Calculare Ii (dedicat calculului volumelor inferioare, pentru vasele din care s-a păstrat numai Ci).

Probleme ar putea ridica piesele cu un segment median alungit, cvasi-cilindric (sau tronconic) care prezintă și arcuire. Cu cât acest segment median este mai mare, cu atât erorile la calculul de volum pot fi mai mari (până la -45% !). Dacă acest segment median are o arcuire mică (ex: OPAIȚ 1996, pl. 20/3), se recomandă folosirea form-ului Amfore, pentru că, deși această arcuire nu va fi calculată, eroarea de ansamblu va fi totuși mai mică decât prin utilizarea form-ului de bază (Calculare). Se poate face o corecție de citire, prin adăugarea la Ma a jumătate din valoarea arcuirii pierdute (neluate în calcul). Pentru piesele pentru care există dubii (care dintre form-uri să fie folosite), se recomandă, pentru calcularea volumului, aplicarea ambelor metode și medierea rezultatului.

Introducerea înălțimii mediene pare necesară și studiului morfologic al amforelor.

ANEXE: se vor asimila anexelor (= câmpul Anexe din tabela Identitate în poziția Yes) găurile de atârnare (fiind analoage anselor), buzele trilobate (fiind morfologic analoage tuburilor de turnare)

ARCUIRE FOARTE MICÃ (SAU NEMÃSURABILÃ). Pentru C.s. foarte mic, nemăsurabil, A.s. se notează 50 (respectiv o valoare la jumătatea distanței AB), iar e.s. se apreciază cu 0 (= plat) sau 1 (= ușor curbat)

ex: RUSANOVA 1976, fig. 43/23 (A.s.= 50; e.s.= 1)

ASIMETRII. În situația unei asimetrii ușoare a celor două profile (fără intenția clară a desenatorului de a reprezenta un vas asimetric), se va lua în considerație numai partea cu profilul; aceasta este desenată întotdeauna cu mai multă atenție.

Asimetrii provocate de anse (ciocuri de turnare, etc): modificările morfologice provocate de asemenea elemente vor fi, pe cât posibil, neglijate (de exemplu prin măsurarea părții neafectate de deformare)

DISCONTINUITATE UNGHIULARÃ INTERNÃ ÎN IV. Vezi Umăr frânt

GÂT CILINDRIC. La vasele cu gât cilindric (cu varianta cilindru "lărgit", codificat gl) linia c se va așeza la jumătatea înălțimii cilindrului. Exemplu FERCHE 1992, fig. 10/1, 3. Similar pentru picior cilindric.

GÂT. EXEMPLARE FÃRÃ GÂT. La vasele cu M (bf), dar fără gât (bc), modularea totală a Marginii (SM) trebuie calculată cu unghiul la buză (UC) și tangenta superioară (t.s.) răsturnată. Argumentul este unul estetic: SM este percepută ca implicând atât unghiul la buză (ex: RUSANOVA 1976, fig.34/21 - 96o) cât și cel al tangentei s., citit ca unghi opus la vârf (în loc de 117o, 63o, ca în exemplul dat). Concret, citirea pe raportor se face într-un singur punct și pentru UC și pentru t.s., valoarea mică fiind a U.C. iar valoarea mare - t.s.. Raportorul se așază ca pentru citirea t.s. (adică răsturnat). De ex., unei tangente superioare de 125o îi corespunde, pe raportor, un U.C. de 55o.

GÂT. EXEMPLARE FÃRÃ GÂT. Pentru exemplarele fără gât, deși nu există un unghi în B (unghiul la gât), acesta nu poate rămâne null (alb), fiindcă nu se mai calculează volumul. Se va înscrie unghiul complementar tangentei superioare. Prin unghi complementar se înțelege aici completarea la 180o. La un t.s. citit de 144o, se va înscrie la UB complementarul de 36o (180-144=36). Exemplu: ZAHARIA 1995, fig. 15/2.

GROSIME INFERIOARÃ. Pentru bazele de forma EB (=> cu umbo interior), media măsurătorilor se va face între grosimea la colț (punct K) și centrul de simetrie a vasului (altfel se raportează grosimi prea mari)

PICIOR sau ACOLADÃ? Există situații (ex. FUSEK 1994, 14/2) când C.i. are o mică strangulare, fără ca prin acest lucru să fie clar că avem un picior propriu-zis. În aceste situații discutabile se va opta pentru soluția P = 0 și se va raporta, la accidente morfologice -> acoladă internă atenuată (= i). Arcuirea se va nota normal, acolo unde este maximă, indiferent cum arată retragerea.

PICIOR EXISTÃ INTENȚIA? Există situații (multe, dar pentru exemplificare: BARAN 88, pl. 45/11, nr. 3762 DB) când nu este foarte clar dacă trebuie considerat că un vas are sau nu Picior. Arcuirea care prezintă o asemenea caracteristică se găsește numai pe o parte a vasului, este de abia perceptibilă, dar, dacă ar fi luată în considerație, cifrele ar sugera o formă cu un Picior bine conturat și înalt; or, cum nu avem interes să ne furăm singuri căciula, trebuie să realizăm că, deși dorim cea mai precisă măsurătoare posibilă, nu trebuie să măsurăm accidente absolut nesemnificative (că olarului i-a tremurat mâna și că desenatorul a nimerit la desen exact acea parte de profil. Mai ales pentru ceramica lucrată cu mâna, cel care măsoară trebuie să reprezinte, pe cât posibil, intenția probabilă a olarului, și nu realizarea imperfectă. Deși un asemenea punct de vedere (care ar putea fi aprig disputat și pe alte domenii, ca desenul stratigrafic) induce un factor subiectiv și favorizează erorile de interpretare, există șanse bune ca cooperarea cu bunul-simț să apropie mai mult clasificarea finală a vasului de realitatea culturală.

Dacă totuși dubiile persistă, arbitrați după partea pe care este reprezentată secțiunea, fiindcă aceasta este totdeauna mai atent desenată (ceea ce, culmea, nu este cazul exemplului dat; toate regulile se supun, finalmente, bunului simț, și aceasta doar fiindcă cine ar putea contesta? materialul cu care lucrăm este departe de a fi perfect și indiscutabil)

TANGENTA INFERIOARÃ. Adeseori vasele (în special cele lucrate cu mâna) au racordul dintre bază și peretele inferior (sau C.i.) rotunjit și prelung. Evident, nu se va măsura începutul acestui racord (care nu spune nimic despre aspectul Ci), ci finalul acestul racord, la peretele propriu-zis; un sfat practic: dacă există un dubiu asupra cum trebuie făcută acastă măsurătoare, unghiul cel mai mic este cel corect (ex.: PARCZEWSKI 1993, 15/7).

TANGENTÃ SUPERIOARÃ. Uneori vasele (castroane) cu diametrul maxim carenat produc dispariția C.s.; lectura unghiurilor este obligatorie, din cauza formulei de calcul a volumului; dacă unghiurile la buză și la gât se pot citi normal, tangeta superioară nu există; se va citi, totuși, unghiul cel mai mare format la carenă (ex. RUSANOVA & 84, fig. 16/10).

UMÃR FRÂNT. În discuție este accidentul morfologic definit ca discontinuitate unghiulară internă (ex. BARAN 88, 65/7 și 66/5, poz. 3849 și 3856). Conform unei teorii formulate în altă parte, accidentele morfologice tind să sublinieze demarcațiile principalelor componente ale vasului (aici: limita dintre gât și calota superioară); aplicând stricto regulile morfologiei numerice, uneori această limită se trasează ceva mai sus de fractură. În această situație, unghiul la gât a fost măsurat normal, de pe reperul b (vezi desenul de ghidare a măsurătorilor Compas), dar tangenta superioară a fost măsurată de sub fractură (este un element intuitiv frapant, pe care măsurătoarea trebuie să-l marcheze într-un fel). Așa s-a ajuns la rezultate teoretic imposibile: la poz. 3849 UB (unghiul la gât) = 62o ,iar t.s. (tangenta superioară) = 95o (în loc de minim 118), iar la poz. 3856 UB = 59o iar ts = 100o (în loc de minim 121). Pentru echivalența între un unghi la gât și minimul normal al tangetei superioare este suficient să priviți un raportor care are înscrise gradele în ambele sensuri (de ex. la 40o corespunde 140o, la 50o corespunde 130o, ș.a.m.d., unghiurile fiind complementare la 180o).

Situația este dificil de soluționat, fiindcă pe de o parte există regulile morfologiei numerice, care ne obligă să notăm un vas fără umăr (situația acestor vase) cu lectura reală a capătului Cs, ceea ce va da un unghi mic, sub 120o, pe de altă parte există formula de calcul al volumului gâtului (segmentul de calcul E), care face corecții de arcuire funcție de valorile unghiurilor de la umăr și de la gât (respectiv ts și UB). Un caz școală este cel din BICHIR 1984, pl. XX/7. La acesta se pot expune trei cazuri:

1) lectura normală dă pentru ts=111 (la un UB=56), ceea ce conduce la un Vol_sup=2.843; deși corectă, citirea este aberantă pentru formula volumului (la un UB=56, ts ar fi trebuit să fie minim 124 pentru ca formula să nu interpreteze gâtul vasului ca fiind segment lărgit și prin consecință să corecteze... pozitiv capacitatea gâtului);

2) o lectură improvizată, citind ts pe segmentul inferior al gâtului, ceea ce este greșit și din punct de vedere morfologic și din punct de vedere volumetric (la un ts=140 ceea ce sugerează un umăr înalt, ceea ce este fals rezultă un volum de 2.483); scăderea importantă a Vol_sup se datorează faptului că formula vede o diferență de arcuire semnificativă (140-124=16), ceea ce conduce la o corectare drastic negativă, ca și cum gâtul ar fi foarte arcuit; ceea ce este fals: gâtul e aproape un trunchi de con, deci aproape fără arcuire;

3) o lectură înțeleaptă a ts, indicând segmentul cvasi-tronconic, dă 126o, ceea ce înseamnă o corecție negativă infimă (ceea ce este corect), de unde rezultă un volum de 2.657; acest rezultat de capacitate este cel corect; diferența față de prima lectură este de 7%, ceea ce la dimensiunile vasului este aparent puțin important (sub 0.2 litri), dar pentru un vas de capacitate mai mare, diferențele ar putea fi semnificative; din nefericire, această a treia lectură nu este corectă morfologic; ce este de făcut? Nimic, din punct de vedere a sistemului de calcul, proiectat pentru vase normale. Valoarea reală a ts se înscrie la observații, corecția urmând a se face apoi, în tabelul recipient (iată cum am descoperit un avantaj la o anomalie a începuturilor, care nu prelucrează cifrele direct din query de calcul, ci dintr-un tabel-recipient, unde se conservă rezultatele)

VOLUME INFERIOARE. La vasele care au numai C.i., pentru a putea calcula volumul parțial, la gr. s. se va înscrie măsurătoarea pe diametrul maxim (dimensiunea este obligatorie în formulă!)

ÎNAPOI LA SUMAR ANEXE TEHNICE

ÎNAINTE LA ECARTURI ANALOGIE AUTOMATĂ

§ Acest fișier nu este necesar lecturii tezei, însă va fi probabil interesant pentru cei care vor dori să încerce aplicarea sistemului morfologic. Repet aici invitația de a nu face încercări pe cont propriu, fiindcă veți prăpădi mult timp. Autorul sistemului vă va acorda tot sprijinul de care aveți nevoie.