Iatrus

SECȚIUNEA IV - grafice

G.1. Iatrus II (BÖTTGER 1982)

Sunt studiate mai multe tipuri de recipiente de tip închis (oale borcan, oale cu anse, pahare, cupe, un cazan și un dolium), respectiv toate care și-ar putea găsi un corespondent în ceramica nord-dunăreană.

GRAFIC 1. Raportul înălțimilor

Sunt definite grupe temporare (de lucru) de la A la H. Trei subiecți se află într-o zonă nedefinită între grupele A și C, atribuirea urmând a se face ulterior.

GRAFIC 2. Raportul diametrelor. Grupele temporare suferă numeroase diviziuni. Astfel:

- grupa A se împarte în:

- A1 (majoritară), cu k/a <0.35; de observat că o asemenea caracteristică este în general considerată caracteristică lumii slave; morala este că trebuie luați în considerare mai mult de un factor pentru stabilirea identității culturale;

- A2, cu k/a >0.4

- A3 fosta grupă temporară A/C, considerată de aici grupă de sine stătătoare;

- grupa B se divide:

- B1 cu f/a mijlociu (>0.6)

- B2 cu diametru superior mic (<0.6)

- în grupa temporară C se disting următoarele grupe:

- C1 cu diametrul bazei mijlociu (în jur de 0.45)

- C2 cu diametrul bazei mare (>0.55)

- C3 cu diametrul bazei mic (<0.25)

- grupa temporară D se împarte în:

- D1 cu diametrul bazei mijlociu-mic (0.37-044)

- D2 cu diametrul bazei mic (0.27)

GRAFIC 3. Lățimea și formatul superioare

Grupele temporare continuă să se dividă, dovedind o mare variabilitate morfologică (ceea ce nu este de natură să surprindă pe un sit roman).

Grupele A2 și A3 se subîmpart în vase cu lățime superioară mică (în jur de 25) sau mijlocie-mare (29 la 34), notate mai departe cu A2a, A2b, A3a, A3b.

Similar, grupa B1 se împarte în vase cu lățime mică (sub 30, majoritatea, notată B1a) și un exemplar mai larg (33, notat B1b).

Varibilitatea grupei D1 este relativ mare, cel puțin așa cum apare pe grafic, însă diferența de format între 7 și +4 sunt mai mici decât s-ar crede, judecând după aspectul graficului (variabilitatea formatului superior pe situri romane este relativ mică).

În fine, cu grupa E se întâmplă același lucru ca la grupele A2, A3, B1, apărând forme cu lărgimi considerabil diferite, respectiv Ls = 25, 27, respectiv Ls = 34, notând mai departe Ea și Eb.

GRAFIC 4. Lățimea și formatul inferioare.

Pe acest al patrulea grafic, deja, grupele s-au stabilizat și nu mai este necesară nici o intervenție.

GRAFIC 5. Diferențele unghiurilor specifice (SU = unghiurile marginii; St = diferențele tangentelor). Și acest grafic confirmă stabilitatea grupelor morfologice, ceea ce produce oprirea analizei. Au rămas în afara analizei factori precum conformația marginii, a piciorului, cât și arcuirile pereților. Experiența relativ îndelungată în acest tip de procedură, cât și judecata pur geometrică, ne arată că dacă factorii neanalizați ar fi avut caracteristici deosebite (la nivelul fiecărei grupe) atunci, prin implicație, ar fi adus cifre net distincte pe graficul unghiurilor. Omogenitatea grupelor pe ultimul grafic garantează omogenitatea factorilor neanalizați.

Ca și în alte analize anterioare (în special cele din perioada mai târzie, după ce procedurile de analiză s-au stabilizat), grupele temporare vor fi traduse în grupe definitive, considerând că diferențele constatate pe primele două grafice (pe care le putem numi constituționale) generează grupe distincte, în timp ce diferențele constate pe celelalte grafice produc numai subgrupe.

În tabelul următor se găsesc, de la stânga la dreapta, numărul de ordine din baza de date Compas, clasificarea morfologică proprie, rezultată din graficele de mai sus, clasificarea tipologică definitivă (cu care se va opera pe viitor), clasificarea lui Böttger (inclusiv tipul funcțional din care forma face parte) și identificarea pe planșa din monografie, cu numărul de catalog.

ÎNAPOI LA SUMAR ANEXE

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE G.2. (Iatrus, capacitate)