Situri muntene din proximitatea Dunării; Cătălui

8. SITURI MARGINALE DIN MUNTENIA

[p. 127]

8.1. Așezări din proximitatea Dunării [continuare - expunere pe situri]

Așezarea de la Cătălui a fost studiată în două episoade distincte. Primul s-a desfășurat sub conducerea lui Gh. Cantacuzino, în anii 60[1], iar a două sub conducerea colaboratorului său, G. Trohani[2].

Din primul raport nu avem multe lucruri de aflat. S-au descoperit două bordeie, de dimensiuni normale[3], cu cuptoare mai puțin obișnuite, cel puțin la prima vedere. L. 2 are un pietrar (bolovani legați cu lut, cuptor dotat și cu o tavă portativă), pentru simplul motiv că bordeiul a suprapus o locuință dacică mai adâncă. L. 1 are un cuptor construit din lut, cioburi și pietre, dar și o altă vatră, de 1,26 x 0,95 m.; această vatră pare rămășița unui cuptor tip papuc, lunguieț, cu horn[4], construit după tipicul vremii, într-un colț cruțat; odată distrusă această primă amenajare, a fost construit un alt cuptor, din pământ umblat, care este cel găsit de arheologi într-o formă recognoscibilă[5]. Din ilustrația publicată nu rezultă explicit specia tehnologică a fragmentelor desenate, și nici textul nu dă prea multe indicații. Există totuși o mențiune, referitoare la L.2, cum că ceramica modelată cu mâna ar fi mai numeroasă, fapt care pare confirmat și de aspectul desenelor[6]. Din fragmentele ceramice nu s-au întregit decât două jumătăți de vas. Vedem cel puțin două tipuri de oale lucrate la roată, din care unul bine proporționat, cu șanț discret de capac, decorat cu caneluri largi și incizie simplă în val, și un al doilea, de tip globular scund[7], ambele sugerând o etapă mai timpurie. Fundurile de vas sunt desprinse cu paleta sau sfoara[8], ceea ce presupune modelarea la turație mare. Ceramica modelată cu mâna prezintă profile fragmentare care, dacă am încerca să le interpretăm, sunt majoritatea de la forme înalte[9], dar și forme globulare care imită tipurile modelate la roată[10]. Un fragment este modelat pe buză prin crestare.

Achizițiile făcute sunt modeste, dar interesante sub aspectul că putem atribui culturii Ipotești-Cândești o așezare cu caracter geografic excentric. Subliniez că acest grupaj de situri este singurul aflat la mai puțin de 30 de km. de Dunăre. Așezarea

[p. 128]

de la Cătălui nu se poate data în sine, dar se poate încerca o datare conjuncturală, prin rațiuni istorice. Este greu de presupus că așezarea, aflată în interiorul zonei de protecție a limes-ului roman, ar fi putut exista aici în condițiile aprigelor lupte de la sfârșitul secolului al VI-lea, ceea ce s-ar putea extinde, de altfel, la toată a doua jumătate a veacului. Ipoteza existenței așezării în primele trei decenii este mult mai plauzibilă.

DETALII - Șuvița Hotarului

- Radovanu

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE situri din Muntenia est-centrală

[1] CANTACUZINO & 1979. La p. 263, la fig. 1, o hartă și mai detaliată a zonei, cu plasarea sitului, la circa 400 m SV de Mănăstirea Cătălui.

[2] TROHANI & 1995.

[3] Știm numai dimensiunile unuia (3,8 x 2,6 m.) și adâncimea celuilalt, respectiv 0,6 m. (de la nivelul propriu de călcare; CANTACUZINO & 1979, p. 274-275).

[4] Acest model este întâlnit și la Vadu Anei (infra), dar este amintit și de Vasilica Sandu, pentru Lunca-Bârzești.

[5] Și această situație a fost întâlnită la Vadu Anei.

[6] CANTACUZINO & 1979, fig. 15-16. Mulțumesc pe această cale lui G. Trohani, care a încercat să mă ajute să dau de urma documentelor de șantier; se pare că nu se mai știe nimic de carnetele de săpătură.

[7] CANTACUZINO & 1979, fig. 15/6, 7.

[8] CANTACUZINO & 1979, fig. 16/2, 4.

[9] CANTACUZINO & 1979, fig. 15/1, 4, 5; ultimele două greșit reprezentate.

[10] CANTACUZINO & 1979, fig. 15/3, jumătate de vas reconstituită.