CAPITOLUL 12 - Decorul (frecvența)

CAPITOLUL 12. Decorul

[p. 173]

12.1. Frecvența decorului funcție de tehnica de modelare

Cu privire la tabelul frecvenței decorului, prezența în statistică a categoriei indistincte CLR este datorată faptului că uneori autorii fac mențiunea "ceramică lucrată la roată", abținându-se - sau omițând - să facă alte precizări. În statistică sunt cuprinse numai oale-borcan, incluzând vasele miniaturale și vasele mari, de provizii. S-au luat în considerare numai exemplarele care au ilustrație și numai fragmentele pe care decorația putea fi espectată (părți semnificative din jumătatea superioară a vasului).

Tabelul[2] nu are o ordonanță cronologică (foarte discutabilă), ci una geografică, în primul rând, și abia apoi, ipotetic, o ordonanță cronologică în interiorul fiecărei grupe geografice. Datorită observațiilor făcute asupra fabricației ceramicii de la Gropșani, am inversat ordinea seriilor A și B (fără a mai face aici distincție între siturile de la Ovrei și Gura Gurgotei, pentru a opera cu o serie numeric satisfăcătoare). La celălalt capăt al tabelului am inversat ordinea seriilor A și B de la Ciurel, din motive evidente pentru cine privește cu atenție cifrele[3].

În legătură cu ceramica modelată manual, să spunem că cifra mare de la Gropșani serie A este un accident statistic (datorat seriei prea scurte de piese). Pe ansamblu, această categorie are vase decorate în proporție mai mică de 1 la 10. Există variabilități locale (Ciurel față de Soldat Ghivan, de exemplu) neesențiale pentru definiția culturală.

[174]

Din cele 5 jumătăți superioare de vas lucrat cu mâna la Ipotești, nici una nu este decorată. Această constatare nu conduce cu necesitate la concluzia că în orizontul cultural respectiv acea categorie era întotdeauna nedecorată. Comparând cu rata medie de vase decorate, din aceeași categorie, pentru siturile de la Dulceanca, care este de 5,78%, probabilitatea ca unul din cele cinci exemplare de la Ipotești să fi fost decorat este de numai 29%.

În privința comparației între ceramica lucrată la roată rapidă și ceramica lucrată la roată lentă pentru siturile unde s-a făcut această diferență constatăm o frecvență mai mare pentru prima categorie, ceea ce este natural (pasta ceramică mai fină se pretează mai bine la incizie). Statistica nu relevă diferențe regionale semnificative, ci, cu destulă probabilitate, diferențe în timp, la nivel micro-regional. Schema evolutivă sugerată de grafic este o utilizare limitată a decorului în etapele extreme ale evoluției culturii (Ipotești, Gropșani B la un capăt, Ciurel A la celălalt capăt), respectiv o mai entuziastă utilizare a decorului în perioada de maximă înflorire a culturii (Gropșani A, Dulceanca IV, Soldat Ghivan).

Evident, tabelul nu rezolvă toate contradicțiile și defazările; de exemplu, dacă Ipotești și Gropșani B au aceeași statistică a frecvenței decorului, au în schimb o statistică net distinctă la capitolul tehnici de modelare, diferențele fiind și de alte naturi.

[p. 175]

Aceste cifre nu trebuie absolutizate, fiind o statistică a ceramicii ilustrate. Este de presupus că tentația publicării vaselor decorate a fost mai mare. Acest fapt se vede la bordeiele de la Dulceanca I (considerate aici situl Dulceanca I b), pentru care nu se publică decât fragmentele decorate[4]. Situația statistică nefiind cea mai fericită, mai multe comentarii sunt de prisos...

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE teme decorative pe ceramica lucrată la roată

[2] Notă rezervată în tabel.

[3] Ordinea celor două serii (A, apoi B) a fost propusă inițial (capitolul 7) funcție de relația stratigrafică a B.6 (seria A) și B.5 (seria B), deoarece B.5 ar tăia un colț al B.6 (FERCHE 1979, p. 184). Ordonarea nefirească a cifrelor pe tabel m-a obligat la o nouă evaluare a situației. Am constatat că relația stratigrafică nu este cea mai clară (FERCHE 1979, fig. 25/1; între altele - lipsesc hașuri din legendă), desenele publicate permițând ambele ipoteze. Există însă un element de departajare: nu B.5 face excepție de la plasarea cuptorului în colțul de NE, ci B.6 (IDEM, fig. 24), și aceasta pentru simplul motiv că colțul de NE nu mai putea fi cruțat. B.6 este deci ulterior lui B.5, deci cele două serii (A și B, cum au fost numite la Capitolul 7) se află în ordinea cronologică B-A. Aș fi putut modifica cele scrise la capitolul 7, însă prefer să ilustrez modul în care statistica obiectelor poate pune în lumină erori de săpătură (sau interpretare), cât și faptul că nu am pasiunea de a modifica rapoartele altora, iar dacă uneori mi se întâmplă se întâmplă doar fiindcă lucrurile nu se leagă.

[4] FERCHE 1974, figurile 97 și 98. Figura 100 am scos-o din calcul de la început. Textul la figură spune "...ceramică neornamentată lucrată la roata rapidă", dar 13 din 15 exemplare nu au decât buza și ceva din gâtul vasului, părți foarte rar decorate; nici celelalte două exemplare nu au părți din corp suficient de relevante pentru a certifica absența decorului. Să adăugăm aici că situația bordeiului 2 este cel puțin curioasă, conținând fragmente de la 38 de vase lucrate la roată, cifră nefiresc de mare care, coroborată cu faptul că piesele sunt neîntregibile, conduce la ideea că acest complex a fost utilizat drept groapă menajeră, după dezafectare. De-abia acum lucrurile devin cu adevărat încurcate: cine a folosit groapa de gunoi? Celelalte bordeie surprinse se află la distanțe prea mari (cine folosește o groapă la 50 de metri?). Groapa ar fi putut fi folosită de locuitorii locuințelor de suprafață (situație în care întreaga construcție teoretică la care lucrăm se prăbușește, succesiunea cronologică fiind inversă); dar materialele din cele două orizonturi de locuire sunt totuși prea diferite, așa cum se va demonstra și de aici înainte...