Fabricația

SECȚIUNEA IV:

CARACERISTICI ȘI EVOLUȚII ALE CERAMICII IPOTEȘTI-CÂNDEȘTI

CAPITOLUL 11. Fabricația

[p. 162]

Noțiunea de fabricație are, în privința ceramicii, o semnificație generică vis-à-vis de tehnologia de producere a recipientelor ceramice, subsumând cercetările asupra compoziției și preparării pastei, tehnicile de modelare, de finisare, de uscare și de coacere, inclusiv studiul conex al cuptoarelor de olar. Într-o accepțiune mai largă decât cea folosită aici, fabricația poate avea în vedere și tehnicile decorative. Acesta este domeniul care a făcut probabil cele mai mari progrese în perioada postbelică, presupunând și un important aport al științelor de frontieră[2]; din același motiv este domeniul în care s-au făcut cele mai mici progrese în România[3]. De cele mai multe ori autorii rapoartelor se mulțumesc să facă aprecieri generale asupra caraceristicilor ceramicii, astfel încât nu există statistici propriu-zise care să poată face obiectul unei analize. Cel mai grav este că inclusiv aprecierile globale sunt rezultatul unei scale subiective, originată în experiența personală și nu în criterii enunțate; astfel, nu putem ști ce înseamnă, pentru fiecare autor în parte, sintagme de genul ceramică fină, pastă nisipoasă, pietricele mari, și cu atât mai puțin cele de genul ceramică poroasă sau ceramică săpunoasă. Nu este foarte clară nici măcar noțiunea degresant, fiind folosită aproape anarhic. Studii recente demonstrează că în majoritatea cazurilor degresanții (pietricele, calcar, mică, altele) sunt constituenți nativi ai argilei utilizate și nu aditivi destinați degresării argilei[4]. O atenție sporită pare a fi acordată subiectului numai în ultimii ani[5]. Rostul subcapitolului 3.7. (Descrierea fabricației), din prima secțiune a tezei, nu este de găsit în legătură cu această lucrare (care practic nu are obiectul dezbaterii), ci cu speranța că existența unor criterii de prelucrare a fabricației va încuraja strângerea datelor după o metodologie mai completă.

Primul capitol al secțiunii fabricația este la rându-i împărțit în scurte expuneri separate despre pasta ceramică, tehnici de modelare și arderea vaselor (inclusiv cuptoarele de olar).

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE pasta ceramică

[2] În special analizele petrologice. Cea mai importantă lucrare de sinteză la care am avut acces a fost ORTON & 1993, în special capitolele 5 (Fabric Analysis), 10 (Making Pottery), 11 (Pottery Fabrics).

[3] Singurul care a avut preocupări teoretice în privința fabricației este Victor Teodorescu, care a prezentat elemente de sistematizare încă din studiile timpurii (1964), ajungând chiar la clasificări stufoase (TEODORESCU & 1993 a). Aplicațiile practice ale clasificărilor sunt absente, astfel încât cunoaștem câte clase sunt, cum se definesc (aproximativ), dar nu le cunoaștem ponderea.

[4] TROHANI 1999 (teză de doctorat), p. 24-26; o variantă prescurtată dar mult mai accesibilă în TROHANI 2000, p. 163-164

[5] OPAIȚ 1996, TROHANI 2000; în TEODOR E. 2000 a există o analiză statistică pe complexe, pentru Vadu Anei, pentru fiecare componentă a fabricației (aditivi, sortare, culoare, finisare)