Aspectul Străulești

7. MUNTENIA CENTRALĂ (BAZINUL INFERIOR AL DÂMBOVIȚEI)

7.3. Aspectul cultural Străulești

[continuare§]

[p. 117]

Lotul ceramic de la Cățelul Nou (la marginea de E a Bucureștiului actual, pe malul drept al Colentinei) a constituit pentru mine, de la început, o ciudățenie. Alura foarte înaltă a ceramicii lucrate cu mâna (cea care a prezervat singurele forme întregi) părea să nu aibă corespondent în ceramica secolului al VI-lea din Muntenia[29]. Deși nu am avut curajul să scriu negru pe alb, am spus în mai multe ocazii că această ceramică este mărturia supraviețuirii unor elemente carpice izolate până la sfârșitul sec. VI (mă cam miram că imediat apoi această formă se aneantizează, dar...). Nu a fost să fie exact așa. Lectura pe fâșiuțe s-a răzbunat: la a nu știu câta deschidere a monografiei culturii Chilia-Militari, câteva rânduri scrise de Gh. Bichir m-au luminat: ...prezența așezării (Chilia-Militari, nota EST) nu a fost sesizată stratigrafic și arheologic cu prilejul săpăturilor de salvare efectuate aici. Autorul cercetărilor consideră că cele 12 monede de bronz[30] găsite în diverse puncte (...) au putut fi refolosite <în timpul locuirii din epoca prefeudală>[31]. Prin amabilitatea lui V. Leahu am văzut materialul scos din săpături și am constatat că există și ceramică de tip Chilia-Militari. Observațiile unui specialist al epocii mi-au sporit vigilența, și iată constatările la care am ajuns:

Un al doilea lucru cel puțin curios la Cățelu Nou era prezența stratigrafică a nivelului arheologic de secol VI (fără analogie în jumătatea de sud a provinciei): ... stratul de pământ cenușiu-deschis [peste cel cenușiu-închis, preistoric nota EST] a fost propriu numai unei locuiri din secolele VI-VII[32]. Chestiunea s-a lămurit destul de repede, chiar în cuvintele raportului. Din cele 12 monede, 11 au fost găsite grupat, deasupra depunerii de humus antic cenușiu închis, adică în stratul cenușiu-deschis, iar a douăsprezecea monedă a fost aflată tot deasupra depunerilor de humus cenușiu închis a fost găsită în imediata vecinătate a bordeiului nr. 1, datând din a doua parte a epocii prefeudale[33]. Numai că B.1 nu este de secol VI... În primul raport, din 1963, sunt descrise cinci locuințe, din care 2, 4 și 5 atât de tipice siturilor de câmpie de secol VI că nu le mai descriem[34]; bordeiele 1 și 3, în schimb, au cuptor construit din bolovani și vălătuci[35], care, evident, nu au boltă, ci tăvi mari de lut, ambele prevăzute, la dreapta gurii, cu o groapă adâncă de cenușă (fără atestare în sec. VI). În al doilea raport se vorbește despre trei noi locuințe, din care două nu aduc nimic nou și este descrisă o a treia[36], la care totul este străin secolului VI: planul cvasi-oval și plasarea cuptorului la jumatea peretelui, cu dispunerea axului de-a lungul aceleiași laturi[37], cantitatea mare de oase din umplutură, îngroparea unui vas într-o groapă de lângă cuptor[38], în fine existența strecurătorii[39].

Ce mai rămâne din situl prefeudal de la Cățelu Nou? Rămâne ceva, dar nu prea știm ce[40]. Rămâne ceva ceramică lucrată

[p. 118]

la roată rapidă, cel puțin aparent de factură bună[41], ba poate chiar timpurie, respectiv din prima jumătate a secolului al VI-lea (chestie care, de pe 4 fragmente, rămâne o impresie). Din ceramica lucrată cu mâna (6 piese cu totul), cel puțin una (cea din al doilea raport) este aparținătoare unui orizont mai timpuriu, cu acea nuanță carpică definitorie pentru aria răsăriteană a Munteniei[42]. Dintre celelalte, câteva sunt suspecte, datorită proporțiilor foarte înalte[43]. Reținem fabricația slabă a ceramicii lucrate cu mâna, prost arsă, cu pastă conținând pietriș mărunt și o cantitate variabilă de cioburi pisate[44]. Reținem existența celor câteva tipsii (lipsă în ilustrație), care lasă, prin plural, senzația că ar fi mai multe (la un lot atât de restrâns înseamnă multe), ceea ce ar consolida ipoteza unei datări în prima jumătate a secolului. Raportul dintre cele două tehnici este, conform raportului, net favorabil ceramicii modelate manual. Cum devine acest raport după ce eliminăm cam jumătate din ce cunoaștem? Greu de spus.

De observat că, în fapt, am mutat problema din așezarea de secol VI în cea mai timpurie, pe care am considerat-o, după Gh. Bichir (și după aportul numismatic[45]) de sec. III. Dar unde este ceramica tipică Chilia-Militari, respectiv cea cenușie, lucrată la roată, care domină net peisajul epocii? Avem 3 bordeie mai timpurii, străine de habitudinile culturii Ipotești-Cândești. Sunt ele oare integrate orizontului Chilia-Militari? Nu[46]. Imensa majoritate a bordeielor de sec. III nu au sursă de încălzire, în Câmpia Română. Cuptoare de bucătărie se găsesc, de regulă, câte unul pe fiecare așezare[47] (al doilea indică automat o fază suplimentară). Noi avem, la Cățelu Nou, trei cuptoare în trei bordeie. Această situație caracterizează mai degrabă așezările mai târzii, de secol V, precum al doilea nivel de la Cireșanu. Ar putea aceste locuințe (B.1, 3, 8) să reprezinte etapa confuză, cu comerț dezorganizat, din momentul căderii imperiului hunic? Este posibil, dar avem mult prea puține date.

Ceea ce avem de reținut din așezarea de sec. VI de la Cățelul Nou rămâne, eventual, aceeași caracteristică a ceramicii modelate manual de factură înaltă, care caracterizează aproape în exclusivitate Muntenia sub-carpatică și unele piese de la Străulești, reflectând o mai veche filiație carpică. Este interesant de notat că aceste observații, făcute pe ceramica de secol VI, calchiază întocmai harta distribuției siturilor cu influență carpică, așa cum a rezultat din studiul antichităților de secol III[48]. Ceea ce, personal, am remarcat numai la momentul scrierii acestor rânduri...

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

aspectul Străulești, comentariu la:

- Străulești-Măicănești

- Străulești-Lunca

- concluzii

MAI DEPARTE Alte așezări bucureștene

§ Această parte nu constituie, în original, un subcapitol distinct; § 7.3., având dimensiuni mari, a fost împărțit, pentru ca fișierele să se deschidă mai ușor.

[29] TEODOR E. 1996, în special figura 9. Problema a fost sesizată mai de mult (TEODORESCU 1971, nota 49).

[30] De la Marcus Aurelius la Filip Arabul (tot citatul din BICHIR 1984, p. 89-90).

[31] LEAHU 1963, p. 34.

[32] LEAHU 1965, p. 13.

[33] LEAHU 1963, p. 34.

[34] Menționez însă că un șir de gropi de par pe centru nu poate însemna un acoperiș într-o apă, cu atât mai puțin cu deschiderea spre est (LEAHU 1963, p. 36), fiindcă bordeiele ar deveni veliere!

[35] Vezi FERCHE 1974, așezarea de secol III.

[36] LEAHU 1965, p. 67, locuință numită B.8 la început, în text, dar B.7 apoi, la fig. 45-46, ca și în text, mai jos. Dacă am înțeles bine, totuși, ar fi vorba despre același complex.

[37] Exemple ar fi multe, dar să ne rezumăm la două, din sec. III: așezarea daco-romană de la Locusteni (POPILIAN & 1979) și propriile cercetări de salvare (colectiv din MNIR) de la Vadu Anei, din 1991-1993 (adică din aceeași microzonă cu Cățelu Nou, la doar circa 10 kilometri est). În secolul VI se mai întâmplă să fie găsit cuptorul pe mijlocul unui laturi, dar în această situație axul logitudinal al cuptorului este totdeauna perpendicular pe peretele alăturat.

[38] Recipient înalt, de o clară factură carpică (LEAHU 1965, fig. 46). Obiceiul respectiv este neatestat în sec. VI.

[39] Chiar dacă modelată manual, pentru care, până acum, nu cunosc analogii în sec. VI. Aș vrea să se înțeleagă faptul că aceste rânduri nu urmăresc demolarea unui respectabil coleg, care este specializat în cu totul altceva. Mai mult, cunosc condițiile grele ale unui șantier de salvare, pe care tinerii sunt aruncați ca în groapa cu vipere. Astfel de episoade ar trebui să dea de gândit conducătorilor de instituții, la momentul deciziei, atunci când se hotărește echipa unui asemenea de șantier, pentru a nu pune săpătorii în situații imposibile.

[40] Din nefericire raportul nu menționează care piese provin din care complex, situație în care materialele de sec. III și sec. VI ar putea fi separate.

[41] LEAHU 1963, fig. 26.

[42] Așa cum este definită de BICHIR 1984, v. în special harta de la planșa I/2 (p. 123); a se observa că acolo așezările și necropolele carpice se opresc pe râul Buzău (mai exact câțiva kilometri la sud). Cred că această limită se poate coborâ pe Colentina.

[43] LEAHU 1963, în special fig. 27/1, 3, poate și 27/4.

[44] LEAHU 1963, p. 38. Aspectul este însă comun, secolelor III și VI, în același areal.

[45] Să ne aduce aminte însă că monedele au fost găsite la baza stratului cenușiu-deschis, de secol VI.

[46] În aceste condiții, confuziile lui Valeriu Leahu sunt explicabile!

[47] BICHIR 1984, p. 10-11, ceea ce, în treacăt fie spus, este foarte interesant pentru organizarea socială (ce înseamnă cantina?).

[48] BICHIR 1984, p. 123, pl. I/2.