Secțiunea IV - ceramica Ipotești-Cândești

SECȚIUNEA IV:

CARACERISTICI ȘI EVOLUȚII ALE CERAMICII IPOTEȘTI-CÂNDEȘTI

[p. 161]

Secțiunea anterioară, prin analiza siturilor din arealul Ipotești-Cândești, a prilejuit, între altele, numeroase observații cu caracter general asupra specificului culturii, a unor aspecte regionale, a unor tendințe evolutive. Aceste observații diseminate într-o massă informațională cu altă direcționare (specificul siturilor) se cer acum sistematizate. Prezenta secțiune este ordonată pe domeniile de studiu ale ceramisticii, fiind rezervate capitole pentru fabricație, decor, morfologie alfa-numerică, morfologie numerică, capacitatea vaselor și funcționalitatea lor. Extensia și valoarea acestor capitole este inegală atât pentru că stadiul cunoașterii lor este diferit, cât și datorită capacității lor diferite de a fi purtătoarele unui conținut istoric cu sens.

Această secțiune operează cu scheme cronologice expuse pe larg într-un studiu apărut recent[1]. Argumentele sunt prea ample pentru a fi reluate aici; ele pot fi doar rezumate în următorii termeni:

- culoarea vaselor evoluează în general de la cenușiu cu tente roșiatice spre roșu-cărămiziu (dominantă de la început în zonele de influență romană), pentru ca spre finalul intervalului să predomine nuanțele cafeniu-brun;

- în privința raportului între tehnicile de modelare, evoluția este dinspre predominarea ceramicii lucrate la roată spre o predominare accentuată a ceramicii modelate manual; există un moment, în jurul finalului de secol, când producția ceramică se dezorganizează complet și dispare, temporar, ceramica lucrată la roată; ceramica lucată la roată lentă, prezentă sporadic în secolul VI, reapare și se generalizează de-a lungul secolului al VII-lea;

- decorul evoluează de la o fază inițială foarte diluată spre o fază de cvasi influență a tipicurilor ceramicii romane târzii, apoi spre aglomerarea decorului și predominarea alternanței tipice secolelor următoare (liniile drepte și vălurite orizontale, în registre pe verticală); faza finală este marcată de dispariția speciei tehnice lucrate la roata rapidă, cea care este aproape totdeauna decorată;

- evoluția formelor necesită un studiu special; formele sunt moștenite din culturile secolelor precedente, sunt fenomene de termen îndelungat, iar ceea ce se schimbă este ponderea unor forme, în timp și spațiu;

- dimensiunile recipientelor ceramice scad dramatic de-a lungul secolului al VI-lea, ceea ce reflectă situația de criză a societății nord-dunărene;

- aria de expresie a funcționalității vaselor scade și ea; dispar aproape toate formele legate de servirea mesei, predominând din ce în ce mai accentuat oalele fără anse, de gătit.

Această schemă presupune numeroase nuanțări regionale și cronologice, cât și vădite excepții și variații. Schema este rezultatul confruntării datelor de pe mai multe situri semnificative și este rezultatul efortului de a da cea mai mare coerență evoluției produselor culturii materiale. Ca orice schemă, este simplificatoare și vulnerabilă în fața unor descoperiri noi, însă, pentru moment, este singura care poate fi pusă în evidență. Am expus-o de la început (deși locul ei este în concluzii) pentru a permite cititorului să-i judece coerența prin expunerea faptelor, în capitolele următoare.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE fabricația

[1] TEODOR E. 2000.