Prelucrări alfanumerice - generalități

CAPITOLUL 3: Prelucrări alfa-numerice

p. 39

3.1. Generalități

Metodologia expusă în primele două capitole se referă numai la aspectele prelucrabile numeric, referitor la studiul ceramicii, respectiv măsurătorile morfologice. Numeric înseamnă, foarte concret, că folosim cifre, că stocăm informația în câmpuri tip number (= număr) și că putem folosi, pentru prelucrare, expresii aritmetice; putem adică aduna, împărți, face medii, etc. Există însă aspecte ale morfologiei ceramice care nu suportă tratamentul numeric, de exemplu ceea ce se va numi, mai jos, accidentul morfologic. Multe alte aspecte ale prelucrării ceramicii nu suportă - sau nu recomandă - o înmagazinare și o prelucrare numerică. Mă refer la morfologia buzelor, a formei concrete a bazei vasului. Morfologia nu este însă singurul domeniu de interes. Textura și culoarea pastei sau decorul nu pot fi exprimate decât alfa-numeric, respectiv într-un sistem codificat prestabilit. Codurile nu sunt destinate încifrării sau secretizării, ci disciplinării informației, evitării oscilațiilor inutile ale limbajului descriptiv. Dacă în viața de toate zilele bogăția limbajului înseamnă mai multe nuanțe, finețe în exprimare și eleganță, în bazele de date alternativele de genul gri, gris, cenușiu, cenușos, etc. sunt cel mai mare inamic al inteligibilității informației și un mare handicap pentru tentativele de prelucrare și obținerea de date statistice.

Acest capitol își propune deci să completeze metodologia existentă cu subsistemul alfa-numeric, într-o manieră compactă, fără considerații teoretice inutile. Prezenta lucrare, departe de a se dori un compendiu al metodelor moderne de cercetare în ceramistică, cu accent pe bibliografia stufoasă - cea din străinătate, fiindcă cea românească este aproape absentă - se dorește mai mult un îndreptar al activității practice. Preocupările teoretice asupra domeniului nu au apărut dintr-o înclinație abstractă spre ordine, ci dintr-o veche nemulțumire, împărtășită de mai toată lumea: sistemul de înregistrare a inventarului este nemulțumitor, neavând, de fapt, caracter sistemic; aceasta face ca rapoartele arheologice, chiar și cele mai îngrijite, să fie greu exploatabile informațional. Rapoartele arheologice prezintă cititorului concluzii fără a oferi posibilitatea verificării concluziilor; cel mai adesea lipsesc cifre statistice foarte semnificative (ca de pildă raportul dintre ceramica lucrată la roată și cea lucrată cu mâna) sau, în cazuri mai fericite, obținem astfel de informații în termeni de A este mai mare decât B și ceva mai mic decât C. Valoarea unor astfel de rapoarte scade dramatic, chiar pentru situri de cert interes și a unor săpături conduse cu simț de răspundere, datorate carențelor sub aspectul teoriei informației.

Materialul de referință al tezei de doctorat este, în covârșitoare majoritate, ceramică publicată, așa cum a fost publicată. De aceea, metodologia propusă pentru prelucrările alfa-numerice rămâne, deocamdată, în mare măsură, un demers teoretic. Datele extrem de lacunare oferite de rapoarte au descurajat punerea în operă a procedurilor propuse, fiindcă sistemul referențial este nesatisfăcător (deci, unele rapoarte sunt parțial utilizabile, dar posibilitatea de a avea termeni de comparație, în suficient de multe alte rapoarte, este foarte restrânsă). De altfel, dacă pentru aplicarea subsistemului numeric sunt suficiente un desen, un raportor, un compas și un computer, aplicarea unor componente ale sub-sistemului alfa-numeric, de pildă fabricația, ar solicita, pentru concluzii complete, analize și aparatură de laborator care deocamdată nu sunt la îndemâna oricui.

Lucrarea încearcă să țină cont atât de necesitățile de prelucrare la nivelul depozitului, cât și la nivelul organizării informației în băncile de date (inclusiv prelucrarea bibliografiei).

Deși prin publicarea acestui studiu sistemul de prelucrare a ceramicii este quasi-complet[1], nu înseamnă că Sistemul Compas ar putea constitui, la această oră, un soi de manual. Perspectiva teoretică a autorului este inevitabil marcată atât de preocupările profesionale - ceramica epocii migrațiilor - cât și de contextul în care a fost scrisă, ca parte introductivă a unui referat. Astfel, secțiunea despre funcționalitatea vaselor este aici expediată rapid, fiindcă, pentru evul mediu timpuriu, problema este una dintre cele mai delicate și nu poate fi tratată fără o aplicație practică substanțială. Autorul nu a considerat că ar avea ceva interesant de spus în materie și nici nu a considerat că ar fi cazul să repete ceea ce alții au scris. Există însă secțiuni care ar putea fi utile unui spectru mai larg de cercetători alții decât cei preocupați de epoca post-romană -, respectiv cele referitoare la accidentele morfologice, morfologia buzelor și bazelor, descrierea decorului și a fabricației.

p. 40

Sistemul de lucru propus a fost testat cu succes pentru epoci cuprinse între secolele III-XVII, ceea ce nu înseamnă că este aplicabil imediat și fără ajustări oricărei culturi și oricărei piese ceramice; sistemul a fost însă construit cu presupunerea că este incomplet și că trebuie să fie de tip deschis, permisiv la dezvoltare.

ÎNAPOI LA SUMAR VOLUMUL I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE - § 3.2. (componente morfologice)

[1] Textul a fost conceput pentru publicarea în Arheologia Moldovei și este reprodus aici cu minime modificări.