ceramica Penkovka

CAPITOLUL 5. REFERINȚA SINCRONICĂ

5.3. Ceramica slavă primitivă

[p. 98]

5.3.7. O cultură la marginea lumii slave: Penkovka

Încheiem seria arealelor de referință cu elemente ale culturii Penkovka. Spun elemente fiindcă mărimea considerabilă a teritoriului de referință de la Niprul inferior la Prut și complexitatea relațiilor etnice din interiorul acestui spațiu[75] fac anevoioasă orice încercare de analiză globală. În al doilea rând, nu am prelucrat un sit sau o monografie dedicată, ci una dintre cele trei selecții de material ceramic la care am avut acces[76]. Ca toate civilizațiile nomade, cultura Penkovka este cunoscută în special prin necropole, vasele depuse având cel puțin o secundară funcție funerară, ceea ce face ca atât forma lor, cât mai ales mărimea lor să nu fie în modul cel mai direct comparabile cu cele din alte orizonturi culturale, majoritatea prelevate din așezări. Dat fiind caracterul de selecție a lotului dorind să ilustreze mai mult diversitatea, decât frecvența tipurilor considerațiile procentuale trebuie luate cu mai multă circumspecție. Mărimea lotului însuși nu este similară cu celelalte loturi ale lumii slave. Prezenta lucrare nu și-a propus soluționarea unei chestiuni atât de delicate precum descrierea culturală a amalgamului cunoscut în izvoare drept triburile anților, singurul scop propus fiind cunoașterea variabilității de exprimare a culturii Penkovka și capacitatea de a identifica eventuale analogii[77]. Expresie fiind a unei realități politice cunoscute numai între finalul sec. V și finalul sec. VI, tot materialul comparativ va fi considerat de secolul al VI-lea.

Aflată la marginea lumii slave - și nu în cele mai clare relații cu aceasta rata de singularitate a lotului Penkovka este cea mai mare dintre loturile studiate: 57,9%; judecând doar după această cifră, putem spune că, pe ansamblu, ceramica Penkovka nu este ceramică slavă. Lotul de control cel mai apropiat de formele stepei este nu vreunul din apropiere, ci tocmai în Slovacia de Vest (26,3%). Această dispersie ar putea fi pusă pe seama mobilității triburilor nomade, precum kutrigurii antrenați în bazinul mijlociu al Dunării de migrația avară, dar prezenți sporadic în zonă și mai devreme numai dacă am considera că războinicii nomazi sunt producătorii direcți ai ceramicii, ceea ce nu este cazul. Nu putem exlude complet ipoteza ca unele forme să fi migrat, ele însele, odată cu producătorii lor mai umili, în siajul marilor cavalcade, însă nu este explicația cea mai logică. Așa cum analizele anterioare au anticipat (à propos de supraviețuirea unor vechi forme Cerneahov), este mai probabil ca în bagajul cultural al unor triburi slave migrate spre vest să fi intrat forme și practici care fac parte din fondul moștenit al culturii Penkovka. Extracția cerneahoviană a acestei culturi este un fapt de mult afirmat[78], și chiar teritoriul anților moștenește jumătatea răsăriteană a fostului imperiu gotic, cu deplină continuitate cronologică. Mai mult, se pare că tradițiile Cerneahov supraviețuiesc pe Prut și Nistru mai mult decât în alte spații, respectiv până spre finalul sec. V.

Grupele Penkovka cu analogii slave sunt puține: grupa CSV 8 A (slavă de vest [v. tabela serială a lumii slave]) are și o piesă din stepă (după cum este notat spațiul cultural Penkovka); grupa 14 A este o grupă cu reprezentare mai echilibrată, în Slovacia, Ucraina, la Rașcov și două piese Penkovka; grupa CSV 12 este o grupă poloneză, dar există un exemplar Penkovka. Mai există o singură analogie cu situl de la Rașcov și încă una cu siturile ucrainiene.

[p. 99]

Există, în fine, nu mai puțin de 6 grupe fără corespondent în lumea slavă. Dintre acestea, două prezintă analogii interesante în afara lumii slave [v. tabela sinoptică a analogiilor pentru formele slave]. Grupa CSV 11 A prezintă o lungă listă de analogii absolute la Hliboca (lângă Codân), în Slovacia, dar și la Dulceanca I, Târgșor și Sărata Monteoru; scurt-circuitul realizat de analogiile grupei 2b de la Capidava leagă această grupă de CSV 26 A, adică din nou de Codân; în legătură cu caracteristicile acestei grupe, să spunem că nu toate formele Penkovka sunt bitronconice, iar că unele (ca aceasta) sunt chiar frumos arcuite. Lanțul complicat de analogii, cât și existența unor termeni culturali comuni, răspândiți pe spații largi, fac foarte dificilă atribuirea culturală (și cu atât mai puțin etnică) a unor forme. O formă asemănătoare, CSV 11 B, are și ea analogii (relative) interesante, în grupa 11 de ceramică romană din Oltenia, cât și grupa 3 b de la Botoșana; formatul înalt (Fs = +13) propune forma fie la o istorie dacică, dar la fel de posibilă și sarmatică.

ÎNAPOI LA CUPRINS VOLUM I

ÎNAPOI LA INDEX

MAI DEPARTE secțiunea III (situri Ipotești-Cândești)

[75] Există două recente studii ale unor autori români asupra chestiunii (TEODOR D. 1993; CORMAN 1996, ambele cu o bogată bibliografie), și numeroase studii ale unor autori străini (ARTAMONOV 1969, BARAN 1972, RUSANOVA 1978, STRUVE 1991 cu tematică generală asupra slavilor, RAEV 2000 cu tematică mai largă).

[76] RUSANOVA 1976, fig. 11/1-24; celelalte două sunt TEODOR D. 1994, o selecție de 23 de piese, la planșele VII-IX, și STRUVE 1991, o selecție de 11 piese întregi, la pl. IX/11-22. Vezi și TEODOR D. 1993, cu o selecție de 11 piese.

[77] Deși textul se va referi numai la lotul propus pentru analiză (RUSANOVA 1976), baza de date posedă alte 40 de obiecte atribuite culturii Penkovka (marea majoritate întregi), ansamblu care, cel puțin în acest stadiu, este suficient pentru a indica eventuale analogii absolute.

[78] Chiar planșa pe care am făcut măsurătorile (RUSANOVA 1976, fig. 11) este o punere față în față, a formelor Penkovka și Cerneahov, pentru evidențierea succesiunii culturale.